ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/2336/20
Провадження № 22-ц/4820/1099/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №689/2336/20 за апеляційною скаргою Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року (суддя А.В. Соловйов, повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що 25.07.2019 її було звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з посади головного фахівця відділу правового забезпечення юридичного управління УДП «Укрінтеравтосервіс». Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.06.2020 по справі №689/628/20 стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 92601,08 грн в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги та 173212,37 грн в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року. Проте, станом на 08.12.2020, не дивлячись на відкриті виконавчі провадження, зазначене судове рішення не виконане, заборгованість перед ОСОБА_2 не погашена. Позивачка вказує, що відповідач умисно затягував початок судового процесу та виконання судового рішення по справі №689/628/20, також останній у добровільному порядку не погасив заборгованість перед позивачкою, тоді як ОСОБА_2 вважає, що УДП «Укрінтеравтосервіс» має об`єктивну можливість для виплати заборгованості. З врахуванням того, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області у справі № 689/628/20 стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» середній заробіток за період з 01.08.2019 по 26.03.2020, тому ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за період з 27.03.2020 по 08.12.2020 в розмірі 187646 грн 66 коп.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 187 646 грн 66 коп в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.03.2020 по 08.12.2020 та 840 грн 80 коп судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, УДП «Укрінтеравтосервіс» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, апелянт вказує, що підприємство заперечує в задоволенні вимоги позивачки про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки ОСОБА_2 заявляла вимогу про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 187646 грн 66 коп не зважаючи на те, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25.06.2020 їй уже було задоволено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 173212 грн 34 коп (справа № 689/628/20), що майже в 2 рази перевищує суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Крім того, апелянт зазначає, що затримка щодо виплати позивачці належної заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку зумовлено арештом рахунків відповідача за незаконними вимогами податкових органів, що оскаржуються в Київському окружному адміністративному суді, тобто об`єктивними та непереборними обставинами, які унеможливлювало виконання рішення суду та відповідно виплату позивачці належних їй сум у встановлені строки. Зважаючи на викладене, УДП «Укрінтеравтосервіс» просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення. Позивачка вказує, що той факт, що сума середнього заробітку перевищує суму невиплаченої плати, не може бути виключною підставою для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки виплати. Посилання на непропорційність розміру компенсації наслідкам правопорушення не звільняють відповідача від обов`язку, покладеного на нього ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Позивачка вважає, що замість того, щоб оптимізувати власну діяльність та уникнути зайвих витрат, відповідач вдається до затягування судових процесів та додаткових витрат. Також ОСОБА_2 зазначає, що була звільнена ще 31.07.2019 і з того часу підприємство закупляло паливні матеріали, матеріали для будівництва доріг, рекламно-сувенірну продукцію, послуги з ремонту автотранспортних засобів тощо, але не виплатило заробітну плату. Також позивачка вказує, що посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 716/9584/15-ц не заслуговують на увагу, оскільки спірні відносини у вказаній справі є істотно відмінними, а саме коментуються випадки зловживання або недобросовісного користування позивачем своїми правами, використання механізму відсутності присікальних строків для стягнення такої заборгованості, у зв`язку із чим без поважних причин позивач впродовж тривалого часу не звертається з позовом, бажаючи збільшити суму стягнення. Водночас, як зазначає позивачка, у цій справі відсутні ознаки зловживання нею, як позивачем, своїми правами. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що заборгованість по заробітній платі почала виникати у травні 2019 року, що свідчить про пасивну поведінку відповідача та його умисне нехтування обов`язками як роботодавця. Також, ОСОБА_2 вважає, що доводи апеляційної скарги про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені не слід приймати до уваги, оскільки відповідач не вказує обставин, які б унеможливили здійснення вказаних виплат у передбаченому законодавством розмірі та не зазначає обставин, які б надавали підстави для звільнення його від відповідальності та обов`язку виплати середнього заробітку за весь час затримки. Крім того, ОСОБА_2 просила здійснити розподіл судових витрат та стягнути з УДП «Укрінтеравтосервіс» 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Представник апелянта УДП «Укрінтеравтосервіс» Румянцева Д.О. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином; від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Заочним рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року по цивільній справі № 689/2336/20 позов ОСОБА_2 до УДП «Укрінтеравтосервіс» задоволено повністю. Стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 92601 грн 08 коп (сума до виплати, тобто після оподаткування) в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги. Стягнуто з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 173212 грн 34 коп (сума з утриманням податків, обов`язкових платежів та зборів з цієї суми, тобто сума до оподаткування) в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року.

Зазначеним рішенням встановлено, що відповідно до наказу про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року позивачку було звільнено за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, згідно пункту 3 статті 38 Кодексу законів про працю. Наказом про звільнення №224-ВК від 25 липня 2019 року передбачено: бухгалтерії підприємства здійснити розрахунок з ОСОБА_2 , виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану щорічну відпустку 12 календарних днів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30.09.2020 старшим державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 689/628/20, виданого 07.08.2020 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 92601 грн 08 коп та 173212 грн 34 коп (а.с.14-17).

Згідно із довідкою УДП «Укрінтеравтосервіс» №1101-04-1036 від 02.11.2020 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрито наступні рахунки: НОМЕР_1 даний рахунок відкрито для виплати компенсацій і надання пільг громадянам, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи; НОМЕР_2 бюджетний рахунок для зарахування матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності; НОМЕР_3 даний рахунок використовується для сплати податків до бюджету України та виплати заробітної плати співробітникам підприємства; НОМЕР_4 (EUR) НОМЕР_5 (USD) дані рахунки використовуються підприємством для оплати членських внесків всіх автотранспортних підприємств (організацій) України, для участі в міжнародному транспортному форумі, яке забезпечує транспортні перевезення товарів всіх підприємств України на міждержавному рівні (а.с.20).

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_3 з 03.11.2020 до 03.11.2020 вхідний залишок грошових коштів УДП «Укрінтеравтосервіс» становить 547437,77 грн (а.с.21-24).

Також, згідно довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» № Д1-И63/8358 від 29.10.2020 УДП «Укрінтеравтосервіс» відкрито рахунки для соціальних виплат: IBAN НОМЕР_6 04.06.2015 та IBAN НОМЕР_7 22.05.2014 (а.с.25).

З довідки УДП «Укрінтеравтосервіс» вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 1110,34 грн, а середньомісячна 22206,70 грн (а.с.26).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не провів з позивачкою повного розрахунку в день її звільнення, не виконав рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року по справі №689/2336/20, яким стягнуто на користь ОСОБА_2 92601,08 грн в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги, а також 173212,34 грн в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.08.2019 по 26.03.2020, а тому відповідно до статті 117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.03.2020 по 08.12.2020 у розмірі 187646,66 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються із нормами матеріального та процесуального права.

Так, за затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність роботодавця відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Враховуючи, що станом на час постановлення оскаржуваного рішення, заочне рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року по справі №689/2336/20 як в добровільному порядку так і в примусовому порядку з 30.09.2020 по 29.04.2021 виконано не було; невиплачена при звільнені сума є істотною для позивачки, адже більше ніж у чотири рази перевищує її середньомісячний заробіток, тому відповідно до статті 117 КЗпП України суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 187646,66 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 27.03.2020 по 08.12.2020.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника УДП «Укрінтеравтосервіс» на не врахування неспівмірності розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку з наявною заборгованістю по заробітній платі, оскільки такі посилання не вказують на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів зауважує, що той факт, що сума середнього заробітку перевищує суму невиплаченої заробітної плати, не може бути виключною підставою для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки виплати.

Доводи апелянта про те, що затримка щодо виплати позивачці належної заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку зумовлена арештом рахунків підприємства, не є підставою для відмови у застосуванні ст. 117 КЗпП України.

Нормами трудового законодавства (ст.ст.116,117 КЗпП України) не встановлено зв`язку між обов`язком роботодавця належним чином розрахуватися з працівниками та наявністю у нього коштів. Даний обов`язок роботодавця є абсолютним, а кореспондуюче йому право працівника-таким, що підлягає захисту незалежно від фактичної можливості роботодавця виплачувати нараховані працівнику кошти.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Так, справа "Stretch v. theUnitedKingdom", заява № 44277/98, рішення від 24.06.2003, пункт 32 Суд нагадує, що згідно з усталеною практикою органів Конвенції, поняття «майно» (possessions) може означати «існуюче майно» (existingpossessions) або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (див., зокрема, згадане вище рішення у справі «Компанія "Пайн Веллі Девелопментс" та інші проти Ірландії» (PineValleyDevelopmentsandOthers v. Ireland), п. 51; рішення у справі «"Прессос Компанія Нав`єра" та інші проти Бельгії» (PressosCompaniaNaviera S.A. andOthers v. Belgium) від 20 листопада 1995 року, серія A, № 332, с. 21, п. 31).

Посилання апелянта у скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №716/9584/15-ц від 26.06.2019 не заслуговують на увагу, оскільки обставини в зазначеній справі та в цій справі є іншими. Так, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду коментуються випадки зловживання або недобросовісного користування позивачами своїми правами, а саме: використання механізму відсутності присікальних строків для стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі, у зв`язку із чим без поважних причин позивач впродовж тривалого часу не звертається з позовом, бажаючи збільшити суму стягнення, тощо. Тому, Верховний Суд зазначає про необхідність врахування пропорційності відповідальності роботодавця наслідкам правопорушення. Тоді як, ОСОБА_2 звернулася із позовом до суду у межах розумних строків.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційних скарг для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч.2 ст.136 ЦПК України у разі, якщо судові витрати були відстрочені до ухвалення цього рішення, вони стягуються за судовим рішенням у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Апеляційний суд, виходячи із відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вважає, що сума гонорару за надання правничої допомоги ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції в заявленому розмірі є співмірною із складністю справи і наданими адвокатом послугами, та відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності.

Таким чином, підлягають до стягнення із УДП «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 витрати, понесені останньою на оплату професійної правничої допомоги в сумі 10000 грн (1000 грн (1 год) усна консультація клієнта щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; розроблення стратегії в суді апеляційної інстанції (виконав адвокат Іщук І.М.) + 1000 грн (1 год) збирання та підготовка матеріалів та документів для написання відзиву на апеляційну скаргу (виконав адвокат Іщук І.М.) + 6000 грн (6 год) написання та подача відзиву на апеляційну скаргу (виконав адвокат Іщук І.М.) + 2000 грн (2 год) написання клопотання про розподіл судових витрат з додатками (виконав адвокат Іщук І.М.)) (а.с. 169-175).

Враховуючи, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року відстрочено УДП «Укрінтеравтосервіс» сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2814,69 грн до ухвалення апеляційним судом рішення за наслідком апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з УДП «Укрінтеравтосервіс» в дохід держави судовий збір у розмірі 2814,69 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (; Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. Київська, буд. 50) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (; Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. Київська, буд. 50) в дохід держави судовий збір у розмірі 2814 (дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн 69 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай