РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

05 листопада 2021 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Небиліченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якої діє адвокат Кисельова Олена Миколаївнадо до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

ВСТАНОВИВ : Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кисельова О.М. звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування позову посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2. (відповідачки по справі), що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, ОСОБА_3 , що підтверджується його свідоцтвом про смерть, актовий запис №79. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.07.1970 року НОМЕР_6, зареєстрованого у БТІ . У 1999 році за заявою спадкоємців про прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_3 . Мангушською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №204/1999. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Мангушської державної нотаріальної контори у зв`язку із видачею на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, але їй було відмовлено, оскільки спадкова справа після смерті батька у 2001 році була передана у нотаріальний архів м. Донецька на постійне зберігання. На даний час ця територія тимчасово окупована та не контролюється Україною, т ому витребувати спадкову справу неможливо, так само як і видати спадок, так як свідоцтво про право на спадщину видається тільки у межах спадкової справи, а не поза нею, та при встановленні кола спадкоємців. На час смерті ОСОБА_3 діяли норми Цивільного кодексу України у редакції 1963 року. Згідно ст.549 ЦК України, спадкоємець вважається фактично прийнявши спадок, якщо він вступив в управління чи користування спадковим майном. Фактом прийняття спадку є також сумісне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього, що встановлюється за відміткою у паспорті спадкоємця про місце його реєстрації або підтверджується відповідною довідкою. Згідно довідки виконавчого комітету Мангушської селищної ради №863 від 08.042014 року ОСОБА_3 на момент своєї смерті мешкав у АДРЕСА_1 , разом з ним проживала донька- ОСОБА_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідачка по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.04.1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис №12 від 13.04.1965 року. На момент смерті ОСОБА_3 шлюб розірвано не було. Донька померлого та його дружина є спадкоємцями першої черги. Вона є такою, що фактично прийняла спадок шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті незалежно від часу звернення до нотаріуса, єдиною спадкоємицею першої черги крім неї є її матір. Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька, так як з дня смерті останнього минуло більше 20 років. На даний час у неї наявні правовстановлюючі документи, а право власності на спадкове майно до сьогодні ні за ким, крім померлого, не зареєстровано, тому вважає, що при таких обставинах можливо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Крім того, з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Мангуш Першотравневого району Донецької області, являється її рідним батьком, що також підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою виконавчого комітету Мангушської селищної ради від 08.04.2014р. Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2021 цивільна справа за вказаною позовною заявою прийнята до провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кисельова О.М. в судове засідання не з`явились надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позивні вимоги підтримує у повному об сязі, просить їх задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку у АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.07.1970 року НОМЕР_6, зареєстрованого у БТІ.(а.с.15) Відповідно до с відоцтво про одруження серії НОМЕР_5 від 13.04.1965р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 13 квітня 1965 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище: ОСОБА_2 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.12.1972 року ОСОБА_1 , у графі батько вказано російською мовою « ОСОБА_3 », таким чином, позивач по справі є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10). Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки і суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення такого факту з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно довідки виконавчого комітету Мангушської селищної ради від 08.04.2014 року №863, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з ним проживала донька - ОСОБА_1 (а.с.14). Таким чином, суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів та їх належна оцінка, підтверджують той факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являється рідним батьком ОСОБА_1 , позивача по справі. Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 07.04.2001р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 07 квітня 2001 року. Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища: ОСОБА_2 . (а.с.12). З метою оформлення спадкових прав представник позивача, звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №287/02-31 від 01.07.2021, мотивовану тим, що заведена до майна померлого ОСОБА_3 спадкова справа № 204/1999 вважається закінченою та передана для зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, доступ до якої на даний час відсутній. З- за відсутності в архіві Мангушської державної нотконтори заведеної спадкової справи до майна померлого, нотаріус позбавлений можливості додаткової видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало спадкодавцю (а.с16). За запитом суду у КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» було витребувано копію архівної інвентаризаційної справи стосовно житлового будинкуза адресою: АДРЕСА_2 , яка відображає інформацію про домоволодіння та її власника ОСОБА_3 , з якої встановлено, що вказаний житловий будинок згідно свідоцтва про право власності на будівлю НОМЕР_6 від 06.07.1970 року належить ОСОБА_3 (а.с.45)., батьку позивачки. Відповідно до листа ФОП ОСОБА_9 проведена технічна інвентаризація від 28.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно проведеної інвентаризації на земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. а-1, тамбур літ.а-2, ганок літ.а1, сарай літ.Д-1, гараж літ.Ж-1, убиральня літ.Г-1, огорожа №1. Житлова площа 47,3 м2, та загальна 102, м.2. сарай літ.В-1 переобладнаний під нежитлову прибудову літ.А2-1 без втручання в несучу конструкцію, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №406 та на підставі рішення виконкому Першотравневої селищної ради народних депутатів від 12.02.1986 року не потребує дозвільних документів. Гараж літ.Ж-1 побудований до 1992 року та згідно інструкції БТІ не відноситься до самочинного будівництва. Таким чином, позивач ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті батька, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті незалежно від часу звернення до нотаріуса, є спадкоємицею першої черги, єдиною спадкоємицею першої черги крім неї є її матір відповідач - ОСОБА_2 . Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, після померлого батька, оскільки з дня смерті останнього минуло більше 20 років. Враховуючи, що право власності на спадкове майно ні за ким крім померлого не зареєстровано, а документи в оригіналі зберігаються у позивачки, вважаю, що за даних обставин можливо визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його донька, ОСОБА_1 згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, являючись спадкоємцем за законом згідно ст.529 ЦК Української РСР. Згідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на час смерті спадкодавця. Для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ОСОБА_1 є донькою спадкодавця, таким чином спадкоємцем першої черги за законом, яка на день смерті ОСОБА_3 , проживала разом з ним за однією адресою єдиною сім`єю, фактично прийняла спадщину, але належним чином не оформивши її на своє ім`я. Враховуючи, що ОСОБА_3 за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом. Пунктом 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.10.2012 року №296/5, передбачено, що: «Видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів». Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання права власності на майно в судовому порядку, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.10, ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Керуючись ст.ст. 4,10, 19, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963), ст.ст.319-320, 328,392 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 47,3 м.2, та загальною площею 102,1 м.2, як за спадкоємицею першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 . Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст складено 12.11.2021року.

Суддя С.В.Чудопалова