ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1630/20 Номер провадження 22-ц/814/80/21Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Потетія А.Г. (дані про виготовлення повного тексту рішення відсутні)

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 51 818,87 грн., яка складається з:

- 46234,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

- 2640,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

2443,76 грн. - штраф (процентна складова).

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що 19 травня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір №б/н, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 500 грн., та в подальшому було збільшено кредитну суму до 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір укладений шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Проте, позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 29 березня 2020 року в розмірі 51 818,87 грн.

Вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корись АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором станом на 04 вересня 2020 року в розмірі 34561,39 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 :

-11673,20 грн. заборгованості за тілом кредиту;

-2640,52 грн. заборгованості за простроченими відсотками;

-500 грн. - штрафу (фіксована частина);

-2443,76 штрафу (проценти складова).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ « ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення місцевого суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що згідно виписки про рух коштів доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів.

Зазначає, що відсутність підпису позичальника в умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними та не означає відсутність договірних правовідносин, а також, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в заяві було визначено та встановлено розмір процентної ставки 2,5% в місяць, тобто вбачається, що сторонами при укладенні договору було досягнуто всих істотних умов.

Вказує, що місцевий суд взагалі відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами, чим порушив ст. 1046, 1048 ЦК України.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 19 травня 2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, на підставі якого остання отримала кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 27 000 грн. Договір укладений шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Також встановлено, що до кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку».

19 травня 2009 року відповідачем також була підписна Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитною ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 29 березня 2020 року становить 51818,87 грн., яка складається з наступного:

- 46234,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

- 2640,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-2443,76 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до виписки наданої позивачем на ухвалу суду, за договором № б/н від 19 травня 2009 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 04 вересня 2020 року залишок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 34561,39 грн. по тілу кредиту оскільки заборгованість в іншій частині відповідачем погашена.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) та заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою погашено частково суму боргу, а тому вони не підлягають стягненню.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку та розрахунок заборгованості.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на вищевказану позицію Великої Палати Верховного Суду колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Ураховуючи те, що Умови та Правила надання банком банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи не містять підпису позичальника, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Умови розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про отримання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, визначення розміру процентної ставки на рівні, визначеному в розрахунку заборгованості та умови щодо можливості в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Проте, відмовляючи у стягненні штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) місцевий суд дійшов до помилкового висновку, оскільки розмір штрафу передбачений умовами договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 19 травня 2009 року особисто підписана ОСОБА_1 .

Також колегія суддів враховує, що відповідачка не оскаржує та не заперечує нараховану суму заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в заяві було визначено та встановлено розмір процентної ставки 2,5% в місяць, а тому при укладенні договору сторонами було досягнуто усі істотні умови договору не заслуговують на увагу.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір процентної ставки, за яким було визначено розмір заборгованості ОСОБА_1 змінювався та становив у певні періоди 30,00%; 24,80%; 43,20%.

Відтак, Банк при здійсненні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договірними процентами, не керувався умовами, визначеними в Анкеті-заяві від 19 травня 2009 року, а на власний розсуд визначав та змінював їх розмір без обумовлення такого права у вказаній Анкеті-заяві.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, а рішення місцевого суду скасувати в частині відмови у стягненні штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2443,76 грн. штрафу (процентна складова). В іншій частині рішення залишити без змін.

Ураховуючи те, що апелянтом оскаржується рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Судовий збір за подачу позову становив 2102,00 грн., а за подачу апеляційної скарги 3153,00 грн.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3804,62 грн.

Керуючись нормами статей 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог у стягненні штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2443,76 грн. штрафу (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 3804,62 грн. сплачений судовий збір.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова