Провадження № 2/161/2960/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2021 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Качмар Анна Іванівна звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.
Позов обґрунтовує тим, що 30 квітня 2021 року, близько 12:40 год водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем марки «DAF XF95.380» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE SDP24» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Перемоги с. Полонка Луцького району Волинської області, неподалік будинку № 44, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка вийшла із припаркованого маршрутного таксі, та переходила проїжджу частину із права на ліво відносно руху вантажного автомобіля, поза пішохідним переходом, в результаті чого ОСОБА_4 померла на місці події.
З урахуванням вищевикладеного, та поданою заявою про збільшення позовних вимог від 18 жовтня 2021 року просять: стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 7020 гривень, стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 7020 гривень, стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 пеню за період з 21.05.2021 року по 02.11.2021 року в розмірі 509.09 грн., 3-% річних у розмірі 95,78 гривень, інфляційні втрати у розмірі 91,32 гривень, а всього разом 696,19 гривень; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_2 пеню за період з 21.05.2021 року по 02.11.2021 року в розмірі 509.09 грн., 3-% річних у розмірі 95,78 гривень, інфляційні втрати у розмірі 91,32 гривень, а всього разом 696,19 гривень; стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, по 3000 гривень кожному.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Станом на день розгляду справи року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.
В судове засідання позивачі не з`явились, від представника позивачів, адвоката Качмар А.І. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без участі позивачів та їх представника. Не заперечує проти заочного розгляду справи, просить збільшені позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" не надходило.
Відповідно до п.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За погодженням представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.
Із змісту ст. 12,81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно статті 6 Закону України (далі - ЗУ) «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Так, відповідно до п. 22.1 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Загальні засади і порядок відшкодування моральної шкоди врегульований ЦК України. Однак, правовідносини, що виникли між сторонами виникли внаслідок наявності у відповідача договірного обов`язку з виплати страхового відшкодування, порядок здійснення якого регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним щодо вказаних правовідносин.
Відповідно до ст. 164 п.п. 164.2.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є різновидом обов`язкового страхування в Україні. Під час здійснення виплат страхового відшкодування, потерпілим внаслідок ДТП, оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором не здійснюється.
До загальномісячного оподаткованого доходу не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя (у тому числі страхування довічних пенсій) та недержавне пенсійне забезпечення, у разі виконання таких умов: а саме, в) під час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу (бенефіціару), яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати (п. 27 ч. 1 ст. 165 Податкового кодексу України).
Порядок застосування п. 27 ч. 1 ст. 165 ПК України, визначається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Згідно ст. 3 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження Порядку застосування підпунктів 165.1.27 та 165.1.28 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Податкового кодексу України щодо страхових виплат, страхових відшкодувань, викупних сум та пенсійних виплат, отримуваних платником податку за договорами страхування, недержавного пенсійного забезпечення, пенсійного вкладу та довірчого управління» №997 від 24.12.2010 року, при страхуванні цивільної відповідальності платника податку сума страхового відшкодування, яка не включається до загального місячного або річного оподаткованого доходу платника податку, не може перевищувати розмір шкоди, фактично завданої вигодонабувачу (бенефіціару), яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати. У разі якщо сума страхового відшкодування перевищує зазначений розмір шкоди, податковий агент від суми такого перевищення утримує та сплачує (перераховує) до бюджету податок за ставкою, визначеною Податковим кодексом України.
Таким чином, єдиною умовою, за якої страхове відшкодування включається до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку є перевищення розміру шкоди, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09.07. 2010 за № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із змінами № 538 від 09.04.2019, розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлено у розмірі 260 000 грн. на одного потерпілого.
Отже, страхові відшкодування належні позивачам, не підлягають оподаткуванню, у зв`язку з чим, відповідачем безпідставно при виплаті позивачам страхового відшкодування здійснено оподаткування вказаних виплат, із застосуванням до неї оподаткування з ПДФО і військового збору, внаслідок чого порушено права останніх.
Таким чином, на підставі встановлених у справі фактичних обставин і норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на їх користь недоплаченого страхового відшкодування по моральній шкоді в сумі по 7020 гривень кожному є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів пені та трьох процентів річних, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.36.1. ст.36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Пунктом 36.5. ст.36 Закону № 1961-ІV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із розрахунку заявлених позовних вимог вбачається, що представник позивачів рахувала період прострочення зобов`язання з 21.05.2020 року по 02.11.2021 року, що узгоджується з вимогами ст.36 Закону № 1961-ІV та фактичними обставинами справи.
Згідно розрахунку, наданого представником позивачів, який не спростований відповідачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів пеня за період з 21.05.2020 року по 02.11.2021 року у розмірі по 509,09 гривень кожному, 3% річних від простроченої суми за період з 21.05.2021 року по 02.11.2021 року у розмірі по 95.78 грн кожному, та інфляційні втрати за період з 21.05.2021 року по 02.11.2021 року у розмірі по 91,32 гривень кожному.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №107 від 12 червня 2019 року, копію ордерів на надання правничої (правової) допомоги, копію квитанцій до прибуткового касового ордеру № 48-11 та № 49-11 від 02 серпня 2021 року на суму по 3000 гривень відповідно, детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договорів про надання правової допомоги № б/н від 05.05. 2021 року із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (а.с. 22,23,24, 49,50,51).
Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи.
Однак, стороною позивача не було надано до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом Качмар Анною Іванівною та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому суд позбавлений можливості визначити предмет, умови цього договору та перелік послуг, який міг бути наданий адвокатом клієнтам в межах супроводу цієї справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову позивачам у відшкодуванні витрат на професійну правову допомогу в розмірі по 3000 грн. кожному.
Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 164, 165 Податкового Кодексу України ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі - 7020 ( сім тисяч двадцять) гривень, 509 (п`ятсот дев`ять) гривень - пені, 95 (дев`яносто п`ять) гривень 78 копійок - три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 91 (дев`яносто одна) гривня 32 копійки.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі - 7020 ( сім тисяч двадцять) гривень, 509 (п`ятсот дев`ять) гривень - пені, 95 (дев`яносто п`ять) гривень 78 копійок - три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 91 (дев`яносто одна) гривня 32 копійки.
Стягнути зПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в дохід держави 908 (девятсот вісім) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул.Теліги Олени, будинок 6 літ.В; ).

Дата складення повного тексту заочного рішення - 05 листопада 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк