Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2823/20
Провадження № 22-ц/812/1906/21 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

05 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/2823/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Нікітіна Д.Г., в приміщенні цього ж суду, вступну та резолютивну частину якого проголошено того ж дня о 14 год. 10 хв., повний текст складено 17 серпня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та земельною ділянкою шляхом знесення самовільної забудови,

встановив:

22 травня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Коренко Т.В. звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 , який обґрунтовувала наступним.

Вона є власником 21/100 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/10 часки від 27 жовтня 1995 року, зареєстрованого в КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим №1510 та договору купівлі-продажу 11/100 часток від 13 вересня 1996 року, зареєстрованого КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим №1510 від 04 жовтня 1996 року.

Відповідач ОСОБА_3 є співвласником 1/5 частки цього ж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування від 08 червня 2017 року.

ОСОБА_3 без попереднього узгодження почав самовільне будівництво шляхом самостійного визначення площі земельної ділянки, що є у спільному сумісному користуванні для особистого будівництва, чим порушив права позивача як співвласника нерухомого майна та користувача суміжної земельної ділянки.

Зміни зовнішніх меж зумовили відсутність можливості обслуговування зовнішньої стіни і покрівлі житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам п. 3.25 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно якого для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0м. При цьому має бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Посилаючись на зазначене та порушення відповідачем ст.ст. 91, 152, 158 ЗК України, 321, 376 ЦК України, позивач просила усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача знести самочинну побудову, яка є загальною суміжною межею між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, посилався на те, що до позову не надано доказів здійснення ним самовільної забудови, ним проводився ремонт даху, земельна ділянка, про яку зазначає позивач знаходиться у комунальній власності. Наразі не визначено порядку користування земельною ділянкою, та вказана земельна ділянка не знаходиться в оренді, а тому відповідач вважав, що позивач немає права звернення із даним позовом. Також відповідач зазначав, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, що свідчили б про здійснення ним самозабудови.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 посилалася на безпідставність доводів відзиву.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, а також в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

25 лютого 2021 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у даній справі є неналежним, оскільки немає у власності та користуванні земельної ділянки та її права, як власника та/або користувача земельної ділянки, не порушуються.

ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку та просила скасувати це рішення й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач вказувала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вона не є належним позивачем, оскільки не має у власності та користуванні земельної ділянки. Зазначала, що вона щороку сплачує податок за користування земельною ділянкою. Обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування.

ОСОБА_1 зазначала, що для з`ясування питання про порушення відповідачем норм ДБН потрібні спеціальні знання, проте суд позбавив її можливості належного збору доказів у зв`язку з тим, що відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Крім того, позивач вказувала, що в Заводському районному суді м. Миколаєва на розгляді перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частки майна, що є в спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ в натурі частки із майна, що є в спільній власності та визначення порядку користування земельною ділянкою. При розгляді зазначеною справи вирішується питання встановлення порядку користування земельною ділянкою, що унеможливлює на даний час розгляд вимог про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою. Проте, суд першої інстанції проігнорував її клопотання про зупинення провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилаючись на аналогічні з відзивом на позовну заяву обставини, просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

В суді апеляційної інстанції позивач заявила клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування відповідності розміщеної відповідачем споруди на земельній ділянці вимогам нормативно правових актів в галузі будівництва. При цьому посилалась на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у призначенні такої експертизи. На вирішення експерта позивач просила поставити наступні питання: 1). Чи відповідає державним будівельним нормам проведення будівельних робіт, а саме прибудови літ. А-2 орієнтовною площею 34 кв.м. ОСОБА_3 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ? 2). У разі встановлення невідповідності проведення будівельних робіт ОСОБА_3 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 державним будівельним нормам, то які саме порушення державних будівельних норм мали місце та чи становлять вони загрозу приміщенню, яке належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ? 3). Який вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) фактично виконаний на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ? Проведення експертизи просила доручити експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Радіонова В.Є. просила відмовити у задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, посилаючись на безпідставне ненадання позивачем доказів неможливості проведення експертизи в порядку ч. 1 ст. 106 ЦПК України, допущення судового процесу у безладний рух та надання привілейованого права одній стороні за іншу, а також зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою (ст.2 закону «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (чч.14 ст.12 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом положень стст.102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом із можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

З урахуванням наведеного, призначення судової будівельно технічної та судової земельно-технічної експертизи у цій справі, з урахуванням суті заперечень сторони відповідача, було необхідним з метою справедливого розгляду справи, оскільки відповідач, вказуючи на те, що ніяких порушень прав та інтересів позивача не допускав, міг і не очікувати висновку експертизи, а отже, суд першої інстанції, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, міг призначити експертизу. Тому заперечення представника відповідача щодо призначення у даній справи експертизи не є слушними.

Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу.

Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.

Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду.

Суд має сприяти у вирішенні спору, а тому призначення у справі судової будівельно технічної та судової земельно-технічної експертизи на стадії апеляційного розгляду справи, не становить порушення таким судом норм процесуального права. Відмова суду першої інстанції в призначенні експертизи не дало можливості суду встановити з достатнім ступенем вірогідності обставини справи та переконатись у тому, що права і інтереси позивача щодо користування нерухомим майном відповідачем не порушені.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не вжив заходів для повного та всебічного розгляду справи, а неповне встановлення судом фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, призвели до формального підходу при вирішені цього спору.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 , що містяться в доводах апеляційної скарги, а саме: суд необґрунтовано відхилив клопотання про призначення експертизи знайшли своє підтвердження.

Отже, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню відповідно до ст. 103 ЦПК України, оскільки апеляційний суд хоча й переглядає справу лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, проте для вирішення спору суттєве значення має з`ясування відповідності побудованої споруди вимогам нормативно правових актів в галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо), наявність перешкод у позивача щодо користування частиною житлового будинку та земельної ділянки та у разі встановлення такого, способи їх усунення. Для з`ясування вказаних питань необхідні спеціальні знання.

При цьому колегія суддів вважає, що на розгляд експертів слід поставити такі питання: 1.Чи має місце самовільне будівництво зазначеної у довідці КП «ММБТІ» №2-2479 від 24 травня 2021 року (т. 1 а.с.179) прибудови літ. А-2 (2018 року), площа забудови 34,0 кв.м., без внутрішнього обміру, по АДРЕСА_1 на земельній ділянці за цією адресою, площею 1031 кв.м.? Чи відповідає місце будівництва цієї прибудови вимогам нормативно правових актів в галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність, в якій спосіб її слід усунути та яка вартість робіт ? 2. Чи перешкоджає ця прибудова використанню земельної ділянки та користуванню житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема зазначеною в акті від 18 травня 2021 року (т.1 а.с.168) частиною житлового будинк у літ.А-1, житловою площею 50,6 кв.м., загальною -70, 1 кв. м, приміщеннями 5-1,5-2, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, Ѕ сараю літ. Б (2,50х2,90), гаражем літ. Т, альтанкою літ. Ч, хвірткою №13, огорожею №15, огорожею №10? Якщо так, то в чому ці перешкоди виявляються та в якій спосіб їх слід усунути (знесення, перебудова із зазначенням якої частини, тощо), яка вартість робіт?

При цьому колегія суддів звертає увагу на відсутність заперечень представника відповідача щодо запропонованої позивачем експертної установи.

Відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 252 ЦПК України на час проведення експертизи слід зупинити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 143,144, 202, 304 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити частково.

Призначити по справі судову будівельно-технічну та судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

На розгляд експертів поставити питання:

1.Чи має місце самовільне будівництво зазначеної у довідці КП «ММ БТІ» №2-2479 від 24 травня 2021 року (т.1 а.с.179) прибудови літ. А-2 (2018 року), площа забудови 34,0 кв.м., без внутрішнього обміру, по АДРЕСА_1 на земельній ділянці за цією адресою, площею 1031 кв.м.? Чи відповідає місце будівництва цієї прибудови вимогам нормативно правових актів в галузі будівництва (ДБН, СНиП тощо)? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність, в якій спосіб її слід усунути та яка вартість робіт ?

2. Чи перешкоджає ця прибудова використанню земельної ділянки та користуванню житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема зазначеною в акті від 18 травня 2021 року (т. 1 а.с.168) частиною житлового будинку літ.А-1, житловою площею 50,6 кв.м., загальною -70, 1 кв. м, приміщеннями 5-1,5-2, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, Ѕ сараю літ. Б (2,50х2,90), гаражем літ. Т, альтанкою літ. Ч, хвірткою №13, огорожею №15, огорожею №10? Якщо так, то в чому ці перешкоди виявляються та в якій спосіб їх слід усунути (знесення, перебудова із зазначенням якої частини, тощо), яка вартість робіт?

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надати експертам вільний доступ до земельної ділянки та житлового будинку літ. А-1 та ОСОБА_3 до прибудови літ. А-2.

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ст. 109 ЦПК України, а саме у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В розпорядження експертів надати матеріали даної цивільної справи.

Витребувати з Заводського районного суду м. Миколаєва та передати експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України матеріали інвентарної справи щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження у справі на період проведення експертизи зупинити.

Ухвала апеляційного суду в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2021 року.