Шаргородський районний суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 152/969/21
провадження 2/152/349/21
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Соколовської Т.О., з участю секретаря судового засідання Здищук А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, старший держаний виконавець Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Дмитро Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
учасники справи не прибули,
І. Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М., старший держаний виконавець Шаргородського РВ ДВС Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позивач, вважає, що при вчинені виконавчого напису, нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису та не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а тому вказаний виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
ІІ. Заяви, клопотання сторін
24.09.2021 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полігаса В.М. до суду надійшло письмове клопотання про витребування з архіву Шаргородського районного суду Вінницької області цивільної справи №152/1352/13-ц, яка пов`язана зі справою, що розглядається (а.с.53).
Від в.о. керівника апарату Шаргородського районного суду Вінницької області Голованчук О.П. 29.09.2021 надійшло повідомлення про те, що цивільна справа № 152/1352/13-ц відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначеннями строків зберігання, затвердженого наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087 знищена.
30.09.2021 від представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю від 03.09.2021 Поліщук Т.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. З матеріалами справи представник відповідача ознайомилась 30.09.2021 та отримала фотокопії (а.с.92 93).
18.10.2021 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полігаса В.М. до суду надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з його хворобою (а.с.172).
28.10.2021 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полігаса В.М. до суду надійшли заяви про розгляд справи у відсутності позивача та його представника та вирішення питання про стягнення судових витрат (а.с.173, 176).
Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
10.08.2021 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М., старший держаний виконавець Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишено без руху (а.с.15-16).
25.08.2021 ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву у новій редакції (а.с.19-40).
Ухвалою суду від 26.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності, подати зустрічний позов (а.с. 41 - 43).
Ухвалу суду від 26.08.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача, яку він отримав 08.09.2021 (а.с. 50).
Ухвалою суду від 26.08.2021 третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. запропоновано в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали подати письмові пояснення щодо позову (а.с. 41 - 43).
Ухвалу суду від 26.08.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу третьої особи - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М., яку вона отримала 21.09.2021, письмових пояснень щодо позову не надала. На виконання ухвали суду від 26.08.2021 нотаріусом надіслано до суду належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено 04.10.2018 за реєстром №1522, на майно ОСОБА_1 (а.с. 57 - 90).
Ухвалу суду від 26.08.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - старшого державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О., яку він отримав 31.08.2021, письмових пояснень щодо позову не надав. На виконання ухвали суду від 26.08.2021 ОСОБА_3 надіслано до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження № 61410701 з примусового виконання виконавчого напису № 1522 від 04.10.2018 (а.с. 58 - 90).
Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відзив на позовну заяву не подав, представника у судове засідання не направив.
Судом вжиті належні заходи для повідомлення сторін про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи.
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статтей 280 - 281 ЦПК України.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що 31 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , якій після реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_1 присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » було укладено кредитний договір (а.с.76 - 78).
03 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель), та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Цимбалюком І.М., зареєстрований в нотаріальному реєстрі за № 480, та в Державному реєстрі іпотек 03.04.2008, № витягу 17909147 (а.с.71 - 75).
За умовами іпотечного договору ОСОБА_1 виступив майновим поручителем позичальника ОСОБА_5 .
В забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 , згідно пункту 35.3. іпотечного договору, передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 .
Даним будинком відповідач ОСОБА_1 володіє на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Шаргородської міської ради 19.03.2008, зареєстрованого КП "Могилів Подільське МБТІ" 20.03.2008 за № 1922.
ОСОБА_6 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації) про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації.
Рішенням Шаргородського районного суду від 14.11.2013 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації) про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації відмовлено. При цьому судом встановлено, що іпотечний договір від 03.04.2008, укладений між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 в силу вимог ч.1 ст. 224 ЦК України, ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», є нікчемним, оскільки вчинений без дозволу органу опіки і піклування (а.с. 96 - 101).

На вказане рішення ПАТ КБ «Приватбанк» було подано апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14.01.2014 апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.11.2013 залишено без змін (а.с. 102 - 104).

Рішення суду набрало законної сили 14.01.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк 30.08.2018 надіслав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № VIS0GA від 31.03.2008, в якій повідомив, що станом на 02.08.2018 за кредитним договором існує заборгованість, яка складає 999913,45 грн, у тому числі заборгованість за кредитом 76261, 02 грн; заборгованість за відсотками 178822, 95 грн; комісія 5757, 56 грн; пеня - 691218, 90 грн; штраф 47603,02 гри., штраф - 250 грн, у зв`язку з невиконанням позичальником у строк своїх зобов`язань у банку виникло право вимагати повернення суми заборгованості. З огляду на що, відповідач вимагав виконати порушене зобов`язання та повернути суми кредиту за кредитним договором № VIS0GA від 31.03.2008 та сплатити штрафні санкції протягом 30 календарних днів від дати відправлення письмової вимоги, а також повідомив, що у разі непогашення заборгованості у встановлений термін Банком буде ініційовано примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки для забезпечення своєчасного та повного виконання умов кредитного договору. Позивач заперечує факт отримання ним вимоги Банку, в матеріалах справи також відсутні докази вручення ОСОБА_1 означеної вимоги Банку. При цьому суд звертає увагу, що в письмовій вимозі Банк визначає термін не з часу отримання вимоги боржником, а з дати відправлення вимоги, що саме по собі ставить під сумнів отримання повідомлення боржником, визнання вимог кредитора та безспірність заборгованості (а.с.65 70).

30.09.2018, тобто через тридцять днів після відправлення повідомлення боржнику, не переконавшись в отриманні письмової вимоги ОСОБА_1 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.59).

04 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Шостаківка, Шаргородський район, Вінницька область, місце роботи фізична особа підприємець, який є майновим поручителем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - с. Гибалівка, Шаргородський район, Вінницька область, місце роботи фізична особа підприємець, за її кредитним зобов`язанням за кредитним договором №VIS0GA, укладеним між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 31.03.2008.

Згідно виконавчого напису зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 03.04.2008 приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюком І.М. за реєстровим № 479, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (код платника податків за Єдиним реєстром підприємств та організацій 14360570, місце знаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, к/р № НОМЕР_3 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_4 в АТ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі: заборгованість за кредитом 76261, 02 гривня; заборгованість за відсотками 178822, 95 гривні; комісія 5757, 56 гривень; пеня - 691218, 90 гривень; штраф 47603,02 гривні, що всього становить 999663 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят три) гривень 45 копійок; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 1003163 (один мільйон три тисячі сто шістдесят три) гривень 45 копійок. Строк, за який проводиться стягнення - десять років чотири місяці два дні, а саме з 31.03.2008 по 02.08.2018 (а.с.58).

Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 04.10.2018 (а.с. 58).

На підставі заяви АТ КБ «ПриватБанк» про примусове виконання, постановою старшого державного виконавця Шаргородського РВ ДВС Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О. ВП № 61410701 від 28.02.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - виконавчого напису № 1522 виданого 04.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с. 37).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.19 ч.1 ст.34, ст.ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.58).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 3 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

За приписами статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов`язання у тридцятиденний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У справі, що розглядається встановлено, що Банк 30.08.2018 надіслав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № VIS0GA від 31.03.2008.

Докази вручення ОСОБА_1 означеної вимоги Банку у матеріалах справи відсутні (а.с.65 70).

Відповідачем також не надано доказів у підтвердження здійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Таким чином, факт недотримання стягувачем положень ст.ст. 32, 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 24 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з посиланням на вчинення виконавчого напису нотаріусом за відсутності підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги вказував на те, що він не отримував ніяких повідомлень про усунення порушень чи виконання основного зобов`язання із зазначенням вимог необхідних до виконання чи усунення, а також про спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що не встановлено судом факт отримання позивачем письмової вимоги від 30.08.2018 про усунення порушень за Кредитним договором № VIS0GA від 31.03.2008.

Зазначене підтверджується і тим, що здійснюючи судовий розгляд справи судом встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу було подано заяву про вчинення виконавчого напису, оригінал договору іпотеки, оригінал кредитного договору, виписку з особового рахунку боржника, копію паспорта іпотекодавця, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, установчі документи АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Документи у підтвердження факту отримання боржником письмової вимоги від 30.08.2018 про усунення порушень за Кредитним договором № VIS0GA від 31.03.2008 нотаріусу надані не були.

Крім того суд звертає увагу на те, що у справі, що розглядається встановлено, що у 2013 році Банк звертався до суду з позовом ОСОБА_1 та інших про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Шаргородського районного суду від 14.11.2013 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації) про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації відмовлено. Предметом спору, як у 2013 році, так у теперішній справі є іпотечний договір від 03.03.2008, укладений між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , який рішенням Шаргородського районного суду від 14.11.2013, в силу вимог ч.1 ст. 224 ЦК України, ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», є нікчемним, оскільки вчинений без дозволу органу опіки і піклування (а.с. 96 - 101).

Отже, на переконання суду приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно не дотримався процедури вчинення виконавчого напису, не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії").

Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не використало можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень. Небажання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову дало суду право обмежитись доказами, наданими позивачем.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих позивачем у підтвердження позовних вимог переконують суд, що ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження того, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису порушено процедуру вчинення виконавчого напису, не перевірено безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а тому виконавчий напис, вчинений 04 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…".

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 грн (а.с.1).

Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини … За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 02.08.2021 з адвокатом Полігасом В.М., що підтверджується договором про надання правової допомоги та представництва в суді і ордером серії ВН № 178868 від 24.09.2021 (а. с. 54 55, 177).

Адвокатом Полігасом В.М. згідно з актом розрахунком наданих юридичних послуг від 24.09.2021 та описом виконаних робіт по справі визначено вартість послуг в обсязі 8500 грн. (а.с.173 - 174).

До клопотання про компенсацію витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи долучено копію квитанції до прибуткового ордеру від 24.09.2021, із якого вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Полігасу В.М. гонорар в сумі 8500 грн., який складається в тому числі із послуг наданих адвокатом позивачу в частині представництва інтересів останнього в суді першої інстанції вартістю 2000 грн, які фактично не надавались, оскільки справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження у відсутності представника позивача, а відтак представництво інтересів позивача в суді фактично не здійснювалось та не надавалось. Також у розрахунку зазначено вартість послуг на підготовку клопотань по справі, роздруківку та направлення матеріалів, при цьому не зазначено яких і кому.

За вказаних обставин суд вважає співмірною у цій справі компенсацію вартості виконаної роботи в розмірі 5000,00 грн, з урахуванням, зокрема, складності справи, обсягу наданих у ній адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду у суді.

Керуючись ст.ст. 8, 59 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 279, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.ст. 32, 33 ЗУ "Про іпотеку", ст. ст. 24, 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 34, 50, 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 253 ЦК України, Суд -,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, старший держаний виконавець Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Дмитро Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Шостаківка, Шаргородський район, Вінницька область, місце роботи фізична особа підприємець, який є майновим поручителем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - с. Гибалівка, Шаргородський район, Вінницька область, місце роботи фізична особа підприємець, за її кредитним зобов`язанням за кредитним договором №VIS0GA, укладеним між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 31.03.2008.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я (найменування) cторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 31.03.2008, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»,: 01001, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 1Д, адреса для кореспонденції: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ;

третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6 оф. № 9, інші дані ідентифікуючі особу не відомі.

третя особа старший держаний виконавець Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваль Дмитро Олегович, 23500, м.Шаргород Вінницької області, вул. Героїв Майдану, 220, код ЄДРПОУ 3489465, інші дані ідентифікуючі особу не відомі.

Рішення ухвалено та підписано 28.10.2021.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська