Справа № 359/2440/21
Провадження № 2/359/1965/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Мужук Анна Володимирівна, про визнання права спільної часткової власності на частки в квартирі,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 17.02.2020 він звернувся до нотаріуса А. В. Мужук за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 . Ці частки він збирався продати відповідачу. Однак нотаріусом йому було відмовлено та зазначено, що згідно наданих документів , а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровані аж 5/4 часток на квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з допущеною помилкою під час оформлення мирової угоди між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , з урахуванням вже належної йому 1/4 частини квартири, йому стало належати 3/4 частини квартири, а відповідачу, його братові 2/4 частини. Ця помилка не дозволяє позивачу розпоряджатись його майном, а тому просив визнати за ним 2/4 частки на праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 загалом та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на 2/4 часток в цій квартирі.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 26 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.44-45), підготовче судове засідання призначено на 21 квітня 2021 року, в подальшому відкладено на 19 травня 2021 року.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

Відповідач направив на адресу суду заяву від 19 квітня 2021 року (а.с.44), в якій зазначив, що повністю визнає позов ОСОБА_1 та не заперечує щодо його задоволення. У судовому засіданні підтвердив свою заяву та визнання ним позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення прийняти на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23 грудня 1998 року Бориспільський міськвиконком видав Свідоцтво на право власності на житло № НОМЕР_1 - квартиру АДРЕСА_1 в рівних долях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а.с.6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 став власником 1/4 частини квартири після ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.03.2020 (а.с.7).

ОСОБА_5 заповів свої 1/2 частини квартири синові ОСОБА_3 , відповідачу у справі (а.с.9). Відповідач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.10. 2020 та за цією ж датою зареєстрував 2/4 часток спірної квартири, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.10.2020 (а.с.16,19-20).

Позивач мав 1/4 частку квартири відповідно до вказаного вище Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № НОМЕР_1 .

Відповідно до Ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2013 в справі № 753/11605/13-ц (а.с.10-11) суд, затверджуючи мирову угоду від 10.09.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , колишньою дружиною позивача, поділив майно, яке було надбано в шлюбі. В цій мировій угоді вони ділили нерухоме майно, яке складалось з 2/4 часток від квартири АДРЕСА_1 та з квартири АДРЕСА_2 . Цією ухвалою було помилково затверджено мирову угоду (а.с.12-13) з помилкою в зазначенні часток ОСОБА_1 , та було визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/4 квартири АДРЕСА_1 , замість 1/4 частини, яка належала ОСОБА_4 і за цією угодою перейшла ОСОБА_1 .

Право власності на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі цієї ухвали було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 2951954. Це підтверджується витягом з нього від 18.10.2013 №11163910 (а.с.17-18).

Таким чином, позивачу стало належати на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998 року за №5517 1/4 частка вказаної квартири, а на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2013р. в справі № 753/11605/13-ц та на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013р. №11163910 ще 2/4 часток цієї квартири. Відповідачу ж належить 1/2 частки у цій квартирі.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Згідно з ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату. При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду: від 16.09.2020 в справі №352/1021/19, від 16.01.2020 у справі № 914/1201/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19 у розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Помилково позивачем було надано на затвердження Дарницькому районному суду м.Києва мирову угоду з невірною кількістю часток у позивача - 2/4 замість 1/4 частки. Відтак суд, замість вказати те, що ОСОБА_1 отримав право власності на 1/4 частку спірної квартири вказав 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 , продублювавши його право власності на 1/ 4 частку спірної квартири, яке він вже мав відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № НОМЕР_1 . Таким чином, по документам в позивача опинилось 3/4 часок цієї квартири.

Тому, з урахуванням часток співвласників: часток позивача 3/4, часток відповідача 2/4, які належали померлим батькам, часток в цій квартирі стало 5/4. Тобто у позивача має бути загалом не 3/4 часток цієї квартири, а 2/4 її часток.

З огляду на це, суд вважає, що з метою відновлення прав позивача та забезпечення юридичної визначеності, та з урахуванням визнання позову відповідачем, належить визнати за позивачем 2/4 частки на праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 загалом, з урахуванням часток, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно а саме - 1/4 частки ОСОБА_1 в цій квартирі та відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № НОМЕР_1 , а також скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, права власності ОСОБА_1 на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, номер запису про право власності: 2951954 про право власності ОСОБА_1 на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.263-265 та 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 2/4 частки на праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 загалом, з урахуванням часток, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно а саме - 1/4 частки ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 та відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 23 грудня 1998р., № НОМЕР_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, права власності ОСОБА_1 на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р. №11163910, номер запису про право власності: 2951954 про право власності ОСОБА_1 на 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОККП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мужук Анна Волоимирівна, адреса: 02055, м.Київ, вул.А.Ахматової, 30, прим.3005.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2021 року.

Суддя О.Ю. Семенюта