02.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/1179/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/1179/2021
Номер провадження: 2/205/1632/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 17.03.2001 року по 05.08.2011 року вона, ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 (далі Відповідач). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2005 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 липня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) підтверджується, що станом на 01.01.2021 року заборгованість по виконавчому листу № 2-3786/2005 від 24.12.2020 року боржника ОСОБА_3 становить 221 986 грн. 34 коп.

Оскільки вказана заборгованість утворилась, на думку позивача, з вини відповідача, то останній має сплатити суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2013 року по 01.01.2021 року. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить на думку позивача 1 814 342 грн. 54 коп., що перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, позивач змушена звернутися до суду та просити, з урахуванням уточнених позовних вимог та згідно ч.1 ст. 196 СК України, стягнути пеню в межах заборгованості по аліментам, тобто у сумі 202 035 грн. 88 коп. з відповідача на свою користь.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що більш ніж 15 років з 2005 року по лютий 2021 року, до нього не було претензій ні зі сторони позивача, ні зі сторони Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Крім того, видана довідка № 5924 від 29.01.2021 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Самбурською Т.С. про заборгованість по сплаті аліментів не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідач зазначає, що весь аліментний період часу офіційно був працевлаштований (доказ копія трудової книжки) і заборгованість повинна була нараховуватися у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, а не з розміру середньої заробітної плати відповідної місцевості. Таким чином, заборгованість по аліментам у розмірі 221 986 грн. 34 коп. нарахована незаконно, її не визнає у повному обсязі, а тому і не визнає у повному обсязі і уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на неповнолітню доньку у розмірі 202 035 грн. 88 коп. У задоволені позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подав пояснення на позовну заяву, додаткові пояснення, в яких зазначив, що всі дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчих документів проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження».

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити з мотивів, що викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні просив у позові відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.07.2021 року вирішено витребувати у Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 108) належним чином завірену копію виконавчого провадження № 64272212 від 25.01.2021 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3789/2005, виданого 24.12.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття..

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2001 року по 05.08.2011 року (а.с.13, 15).

Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.11.2004 року (а.с. 14).

Також встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2005 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.07.2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 95).

Разом із цим, судом встановлено, що не дивлячись на обставину ухвалення вказаного судового рішення у 2005 року, його фактичне примусове виконання почало відбуватись лише у 2021 році.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2020 року вирішено видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-3786/05 ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. При цьому, постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Самбурською Т.С. від 25.10.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64272212 з виконання виконавчого листа № 2-3786/2005 6/205/317/20, виданого 24.12.2020 року (а.с.16).

Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 5924 від 29.01.2021 року заборгованість ОСОБА_3 складає 221 986 грн. 34 коп. за період з 01.01.2013 року по 01.01.2021 року (а.с.19).

Оглядом вказаної довідки встановлено, що базою обрахування доходу відповідача слугувал не його дохід, у тому числі у вигляді заробітної плати, а середня заробітна плата працівника для даної місцевості.

В той же час дослідженням трудової книжки відповідача (а.с. 103-107), судом встановлено, що останній з 01.01.2013 року (початок обрахування заборгованості по аліменти) та по теперішній час, є офіційно працевлаштованим, тобто такою особою, що постійно перебуває у трудових відносинах, та отримує відповідну заробітну плату.

Оскільки відповідач вказану заборгованість у добровільному порядку не сплачує, та не визнає її виникнення, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд вказує, що за загальним правилом, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У справі, що розглядається стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Аналіз норми статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. При цьому перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів чітко законодавцем не визначений та може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих сторонами доказів.

Вказаний висновок суду ґрунтується на змісті наступних норм чинного законодавства України.

Так, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

При цьому згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

При цьому у Сімейному Кодексі не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

В даному випадку, на думку суду вина відповідача ОСОБА_3 у простроченні сплати аліментів відсутня.

Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що жодних дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів від 22.09.2005 року державним виконавцем до 2021 року фактично не вчинювалось. Матеріали справи не містять доказів відкриття за вказаний період виконавчого провадження, надсилання відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження чи безпосередньо виконавчого листа як адміністрації підприємства, де боржник був офіційно працевлаштований, так і безпосередньо самому боржникові. Буд-які дії компетентних органів, уповноважених на виконання названого судового рішення, із вказаного приводу позивачем, як стягувачем, не оскаржувались.

У свою чергу судом встановлено, що відповідач, як платник аліментів, мав офіційно оформлені трудові відносини та місце проживання. Доказів вчинення будь-яких дій, які б свідчили про його переховування чи переховування його майна або статків від органів ДВС чи приватного виконавця, суду так само не надано.

Крім того, судом було установлено, що відповідач після відкриття виконавчого провадження у 2021 року фактично сплачує заборгованість по аліментам щомісячно, як йому запропонував державний виконавець, та сплачує аліменти за новим виконавчим листом, що також свідчить про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам.

Також окремо суд звертає увагу на те, що вказана заборгованість по аліментах відповідача була фактично обрахована державним виконавцем за минулий час. При цьому, не дивлячись на факт офіційного працевлаштування боржника, така заборгованість була обрахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Хоча право на використання такої базової обрахункової величини державний виконавець має лише у випадку, якщо платник аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу (ч. 2 ст. 195 СК України).

Таким чином, оскільки на вказаний час відповідач, як боржник, був офіційно працевлаштований, а тому державний виконавець помилково застосував до даних правовідносин ч.2 ст. 195 СК України, то суд вимушений критично віднестись до розрахунку такої заборгованості, та як наслідок, розрахунку позивачем пені на базі такої заборгованості.

Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Доводи сторони позивача про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках є безпідставними, оскільки у цій категорії справ визначальним є вина платника аліментів у виникненні заборгованості по аліментам.

Таким чином, суд відмовляє у задоволені позову у його повному обсязі з мотивів необґрунтованості вимог позивача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 195, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 108), про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на неповнолітню дитину,- відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести на рахунок Позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст складено 08.11.2021 року.

Суддя: Д.В. Мовчан