Справа № 738/1295/21
№ провадження 2/738/478/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовну заяву мотивує тим, що 11 листопада 2005 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Менського району складено актовий запис за №02, від даного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого між ними виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали між собою чужими людьми, шлюбні відносини припинено з червня 2019 року, спільне господарство не ведуть, а тому вважає, що спільне сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 », стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 11 листопада 2021 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 листопада 2005 року виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Менського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 листопада 2005 року (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Малолітня ОСОБА_5 проживає разом зі своєї матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується документально матеріалами справи (а.с.22).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, відповідач визнає позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на те, що позивач клопоче після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 », про що зазначила в позовній заяві, суд приходить до висновку після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, ту обставину, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

VI. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн в частині заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 18 жовтня 2021 року (а.с.11).

З огляду на викладене, враховуючи ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Беручи до уваги п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн, п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», в силу якого позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору в частині заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 3, 7, 24, 110-112, 113, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, статтями 141, 263 265, 274, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) та ОСОБА_2 11 листопада 2005 року виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Менського району, актовий запис №02 розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору, який підлягає сплаті за реквізитами: одержувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, р/р UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, з призначенням платежу «зарахування судового збору на користь держави».

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Н.В.Волошина