Провадження № 2/537/26/2021
Справа № 537/5086/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді Фадєєвої С.О., при секретарі Супруненко О.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дворника О.В., представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявив суду клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. Клопотання обґрунтував тим, що в силу ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Отже, вважає обов`язковим надання позивачем доказів досудового врегулювання спору між сторонами. Оскільки позивач перед зверненням до суду з позовом не дотрималася обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, не надала суду письмових доказів того, що сторони не домовилися про порядок поділу майна, вважає, що її позовну заяву слід залишити без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дворник О.В. в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що позивачкою вживалися заходи для врегулювання спору як до подачі позову, так і під час розгляду справи у суді, але вони не принесли бажаних результатів. Вважає, що вказаною представником відповідача правовою нормою не передбачено обов`язку надавати суду письмові докази досудового врегулювання спору між сторонами, яке не є обов`язковим при поділі майна подружжя.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступних висновків.

В силу ст.. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Статтею 71 СК України встановлено, що, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Обов`язкове досудове врегулювання спору полягає у взаємодії сторін, спрямованій на усунення причин та наслідків правового конфлікту з мінімальною опосередкованістю без звернення до суду, за умови, що така взаємодія відповідно до положень процесуального або навіть матеріального права є необхідною та обов`язковою. Обов`язковий характер досудового порядку врегулювання спору означає, що така вимога повинна бути прямо передбачена в законі як обов`язкова. Ні ст.. 71 СК України, ні інші правові норми, що регулюють порядок поділу спільного сумісного майна, не встановлюють обов`язкового досудового порядку врегулювання спору про поділ майна подружжя.

Статтею 257 ЦПК України визначено підстави залишення позову без розгляду. Так, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Підстави залишення позову без розгляду, визначені цією статтею, є вичерпними. Отже, законом не передбачено залишення цивільного позову без розгляду у випадку недотримання досудового порядку врегулювання спору.

Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, зокрема і досудове врегулювання спору, обов`язковість якого прямо не встановлена законом, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, на підставі викладеного суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.16, 259, 260 ЦПК України, ст.. 71 СК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст ухвали складено 08.11.2021