РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2169/21

11 листопада 2021 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області Старостинський округ №2 (с. Зірне) про визначення місця проживання дитини з матір`ю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яполоть Костопільського району Рівненської області разом з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 2016 року. 11.06.2021 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При розірванні шлюбу не було визначено місця проживанння дитини після розлучення. Син ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою відповідача, а саме: АДРЕСА_1 . 26 червня 2021 року знятий з реєстрації та місце проживання його не зареєстроване, тому що відповідач не дав добровільної згоди на зміну місця реєстрації дитини. Таким чином, син не має визначеного місця проживання, хоча після розірвання шлюбу дитина проживає з нею матір`ю ОСОБА_2 . Вказує, що після розірвання шлюбу відповідач вихованням сина не займається. У зв`язку із чим звернулася до суду з вказаним позовом про визначення місця проживання малолітнього сина.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що постійно бачиться та спілкується з сином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2016 року.

Від подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 27 липня 2016 року Виконавчим комітетом Яполотської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/922/20 від 11.06.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно довідки Костопільської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання від 25.06.2021 року №1620/09-06 ОСОБА_5 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання батьків, або одного з них, з ким проживає дитина, якщо інше не встановлено за згодою між батьками та дитино, або організацією, що виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 14 Правил реєстрації місць проживання, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, відповідач не надає добровільної згоди на зміну місця реєстрації дитини.

Частинами 1,2 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, за місцем реєстрації останньої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини від 30.08.2021 року №01-07/142/21, беручи до уваги результати бесіди з матір`ю, орган опіки та піклування в особі Березнівської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що позивач отримує офіційний дохід у вигляді заробітної плати, нею створено належні умови для утримання, виховання та проживання сина ОСОБА_4 . Крім того, позивач зобов`язується не чинити жодних перешкод для спілкування відповідача з сином.

Відповідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини передбачено, що найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини передбачено, що суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Вищевказану правову позицію викладено у Постанові Верховного суду від 08.09.2021 року по справі № 607/25451/19 (провадження № 61-5840св21у).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки це відповідає інтересам дитини та сприятиме безпечному, спокійному та стійкому середовищі розвитку дитини. Зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвитку, нею створено умови для належного виховання та розвитку дитини.

Крім того, суд зазначає, що батько дитини, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини.

Також, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області Старостинський округ №2 (с. Зірне) про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яполоть Костопільського району Рівненської області, разом з матір`ю ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області Старостинський округ №2 (с. Зірне), місце знаходження вул. Сонячна,1, с. Зірне, Рівненського району Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2021 року.

СуддяО. С. Цвіркун