КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що 23.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було розглянуто справу № 755/27441/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та ухвалено рішення яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 станом на 14.08.2014 року у розмірі 56685,60 дол. США та 97854,47 грн..

На підставі договору про відступлення права вимоги від 05.03.2020 року укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» відступило на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги до боржників.

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» було укладено договір факторингу № 82-31-08/20 на підставі якого до ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 став новим кредитором ОСОБА_1 ..

11 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про прощення боргу, відповідно до умов якого зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати боргу за договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 від 11.04.2008 року припиняються шляхом прощення боргу.

Заявник вказує, що фактично зобов`язання за договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 від 11.04.2008 року припинилися шляхом прощення на підставі відповідної угоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц виданого 27.03.2015 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, і задовольнити заяву. Зазначає, що у інформаційній довідці відсутня інформація про стягнення виконавчого збору, і положеннями ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року зменшено відповідальність боржника, а тому по виконавчому провадженню відсутні правові підстави для стягнення з неї виконавчого збору. Посилається на постанову Верховного суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-46714/11, і вважає, що її заява підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив про те, що апеляційну скаргу визнає та підтримує.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що прощення боргу ОСОБА_1 відбулося 11.01.2020 року, тобто в ході виконання виконавчого провадження № 52522715, відкритому 04.10.2016 року на підставі виконавчого листа №755/27441/14-ц. До того ж, дата укладення Договору про прощення боргу - 11.01.2020 року передує даті укладення Договору про відступлення прав вимоги від 31.08.2020 року укладеному між ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» та ОСОБА_3 .. Також, у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 52522715 від 04.10.2016 року постановлено, що при невиконанні ОСОБА_1 рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Тому, суд не прийняв до уваги наведені заявником доводи про те, що припинення обов`язку боржника за виконавчим документом у зв`язку з прощенням боргу є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки прощення боргу відбулось під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу у разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Жодних інших визначених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником не зазначено. Крім цього, попередньо, 08.02.2021 року заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 зверталася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц таким, що не підлягає виконанню, за результатами розгляду якої судом було постановлено ухвалу, якою у задоволенні вимог заяви було відмовлено. Слід зазначити, що подана 06.05.2021 року ОСОБА_1 заява про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц таким, що не підлягає виконанню, подана з аналогічних підстав як і попередня заява, яка судом розглянута та рішення по якій набрало законної сили.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Відповідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно с. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 станом на 14.08.2014 року у розмірі 56685 доларів 60 центів США та 97854 грн. 47 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

На виконання рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 27.03.2015 року видано чотири виконавчі листи № 755/27441/14-ц, про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.

04.10.2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52522715 з примусового виконання виконавчого листа № 755/27441/14 виданого 27.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості (а.с. 205-205 зв.).

11 січня 2020 року між ОСОБА_1 , як стороною 1 та ОСОБА_3 , як стороною 2 укладено договір про прощення боргу (а.с. 159).

Пунктами 1, 2 договору про прощення боргу визначено, що зобов`язання сторони 1 ( ОСОБА_1 ) щодо оплати стороні 2 ( ОСОБА_3 ) боргу за Договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 від 11.04.2008 року припиняються шляхом прощення боргу. У зв`язку із припиненням зобов`язань сторони 1 ( ОСОБА_1 ) згідно п. 1 цього Договору, сторона 2 ( ОСОБА_3 ) заявляє про відсутність в неї жодних матеріальних претензій до сторони 1 щодо сплати будь-яких платежів за Договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 від 11.04.2008 року.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 05.03.2020 року укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» відступило на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги до боржників.

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» було укладено договір факторингу № 82-31-08/20 на підставі якого до ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

31 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Фарватер Фінанс» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав вимоги на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 став новим кредитором ОСОБА_1 ..

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання задоволено частково. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Інвест Хаус» по цивільній справі № 755/2744/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № 164/РП/65/2008-840 станом на 14.08.2014 року у розмірі 56 685 доларів 60 центів США та 97 854 грн. 47 коп.; стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судового збору по 1827 грн.. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача задоволено. Замінено сторону стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на стягувача ОСОБА_3 у справі № 755/27441/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року відмолено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц виданого 27.03.2015 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до інформаційної довідки про стан виконавчого провадження від 05.05.2021 року убачається, що виконавче провадження № 52522715 з примусового виконання виконавчого листа № 755/27441/14 виданого 27.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості не закінчене та знаходиться на примусовому виконанні (а.с. 206-208).

11 січня 2021 року між ОСОБА_1 , як стороною 1 та ОСОБА_3 , як стороною 2 укладено договір про прощення боргу (а.с. 209).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа № 755/27441/14-ц виданого 27.03.2015 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки виконавче провадження по даній справі відкрито 04.10.2016 року, а прощення боргу, що відбулося вже у відкритому виконавчому провадженні, не може слугувати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є прощення боргу кредитором поза межами виконавчого провадження у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у інформаційній довідці відсутня інформація про стягнення виконавчого збору, і положеннями ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року зменшено відповідальність боржника, а тому по виконавчому провадженню відсутні правові підстави для стягнення з неї виконавчого збору, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснено боржнику про те, що: "При невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій." Крім того, при прощенні боргу, стягувач повинен повідомити боржника про те, що його борг прощено, суму, яка прощена стягувачем, а також про те, що боржник зобов`язаний сплатити відповідні податки і збори, оскільки прощення боргу розцінюється Державною фіскальною службою як додаткове благо.

Посилання скаржника на постанову Верховного суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-46714/11, і вважає, що її заява підлягає задоволенню, апеляційний суд відхиляє, оскільки прощення боргу відбулось не в добровільному порядку, а в процесі здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу в разі надходження відповідної заяви стягувача, проте не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Інших, визначених ст. 432 ЦПК України, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник не зазначила.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «03» листопада 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
Є.М. Суханова