Справа № 644/8865/20
21 травня 2021 року м. Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання- Медведєвої Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
16.11.2020 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Київського району, в якій позивач прохає позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 23.03.2009 між нею та відповідачем розірвано шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2014 стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 . Аліменти ні в добровільному, ні в примусовому порядку відповідач не сплачує. Крім того, позивачка зазначає, що на даний момент вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . Дитина зростає в любові в повній сім`ї, чоловік позивачки став для дитини батьком. Відповідач матеріально не забезпечує доньку, всім необхідним дитину забезпечує позивачка з чоловіком. Байдуже ставлення відповідача до дитини порушує її інтереси, без його згоди позивачка позбавлена можливості змінити місце проживання, виїхати за кордон для відпочинку та розширення світогляду дитини. Відповідач жодного разу не відвідував батьківські збори, учбовий заклад, в якому вчиться донька, не цікавиться життям дитини, не допомагає та не забезпечує її нормальний розвиток.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 справу передано розгляду до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 19.01.2021 у справі визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 2501.2021 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою.
31.03.2021 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради до суду надано пояснення у справі, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, що відповідно до частини 2 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до частини 5 статті 19 Сімейного кодексу України надано суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, акт обстеження умов проживання дитини та копію заяви неповнолітньої ОСОБА_3 . Прохав розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у його відсутність та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.03.2009 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 06.05.2006 року в міському відділі РАЦС №1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом №581. Неповнолітню доньку після розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю (а.с.34).

Згідно з даними, які містяться в Свідоцтві про розірванні шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, актовий запис № 41 від 27.01.2010 (а.с.35).

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 08.08.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2830 (а.с.36).

Згідно з даними, які містяться в Свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 , 15.11.2014 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 833 (а.с.37).

З розрахунку заборгованості по аліментам №Д/в-7 від 29.10.2020, виданий старшим державним виконавцем Дудкою А.А. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за ОСОБА_6 числиться заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01ю.08.2014 по 01.10.2020 у розмірі 74 000,00 грн (а.с.15-16).

Згідно з даними, які містяться в листі Харківського ліцею № 107 ХМР за підписом класного керівника ОСОБА_7 та директора Вєдяєвої О.В., ОСОБА_3 є ученицею 3-г класу, навчається у Харківському ліцеї №107 Харківської міської ради Харківської області з 01.09.2021 по даний час. Дівчина виховується матір`ю, ОСОБА_5 , яка відвідує батьківськи збори. Дитина забезпечена усім необхідним для навчання. За час навчання батько дитини не з`являвся у школі, зацікавленості в успіхах доньки іншим способом не виявляв, дитина про нього не згадувала (а.с.17).

З висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 № 214 від 24.03.2021 вбачається, що враховуючи інтереси дитини та рекомендації Комісії, керуючись статтями 19,164 Сімейного кодексу України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.86-87).

Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з`ясовано, що батько дитини тривалий час не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я дочки, матеріально не утримує. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо невиконання ОСОБА_6 своїх обов`язків щодо виховання дитини, та вчинення проти неї та дочки протиправних дій, що підтверджується відповідями та висновками Київського РВ ГУМВС України в Харківській області. Згідно інформації з адміністрації Харківської загальноосвітньої шкоди № 158, де неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається з 01.09.2014, дитина мешкає разом з матір`ю, ОСОБА_1 та вітчимом, ОСОБА_4 , які приділяють належну увагу вихованню дитини. ОСОБА_8 виховується в теплій, дружній, сімейній атмосфері. Вона називає вітчима батьком. Батьківські збори відвідують як мати так і вітчим. Завжди цікавляться успіхами в навчанні, спілкуванні ОСОБА_8 з однокласниками та вчителями, Батько дитини, ОСОБА_6 , за весь час навчання дочки не приділяв уваги та не займався вихованням. Батьківські збори також не відвідував. Неповнолітня ОСОБА_9 на співбесіді у спеціаліста Департаменту служб повідомила, що вона підтримує позовні вимоги матері щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 , оскільки батько з 20144 року не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні, матеріально не утримує, про що надала письмову згоду. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Данні зазначені у висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 № 214 від 24.03.2021, підтверджуються, зокрема, письмовими доказами у справі: актом обстеження умов проживання, затверджений 15.03.2021 заступником Департаменту- начальником Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с.88); заявою ОСОБА_3 від 03.03.2021 ( а.с.89); висновком оперуповноваженої СКМСД ВМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Захаренко Х.І. від 21.08.20147, який затверджений начальником Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Коваленко Л.І. 21.08.2014 (а.с.18); висновком ДІМ ВМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Смирнова Р.А. , затверджений начальником Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Коваленко Л.І. ( а.с.20).

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно положень статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 Сімейного кодексу України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15, абзаці 2 пункту 16 постанови №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі статте. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено судом, оскільки не спростовано сторонами, відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та суперечить інтересам дитини.

З огляду на зазначене, те, що відповідач не скористався правом щодо подання відзиву на позов та надання відповідних доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд погоджується з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та вважає доведеними, в межах розгляду даної справи, підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями7,150, 161, 164,171, 182 Сімейного кодексу України, саттями178, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд.55.

Суддя С.М. Лисиченко