КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 367/5858/21 Головуючий у І-й інстанції - Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Данилової Катерини Артурівни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Балдінг», на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2021 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Балдінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів та витребування майна з незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Стандарт Білдінг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним правочинів, скасування записів та витребування майна із незаконного чужого володіння.

ТОВ «Стандарт Білдінг» також подало суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив суд накласти арешт та заборонити відчуження нерухомого майна у вигляді квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Данилова К.А., діюча в інтересах ТОВ «Стандарт Балдінг», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити нове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

- квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна:

- квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

- квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 вважає ухвалу суду законною, апеляційну скаргу безпідставною.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідачка ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила, вважаючи ухвалу суду законною. Правом подачі відзиву не скористалась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву не скористався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Стандарт Білдінг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним правочинів, скасування записів та витребування майна із незаконного чужого володіння.

Предметом спору є нерухоме майно у вигляді квартир:АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, якіналежать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник її обґрунтовував тим, що квартири, що є предметом позову, вибули з володіння позивача всупереч чинному законодавству, внаслідок чого відповідачка ОСОБА_3 заволоділа квартирами незаконно. Посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_1 набуто право власності на спірні квартири без відома власника цього майна, позивач має всі підстав вважати, що ОСОБА_1 до вирішення справи по суті може здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб або спірне майно може вибути з її володіння шляхом укладення інших спірних правочинів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторінта не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки спірне майно перебуває у її власності та користуванні.

Враховуючи наведене, а також те, що предметом позову є витребування нерухомого майна - квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , тобто між сторонами дійсно існує спір, незабезпечення даного позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, заявлений захід забезпечення позову є взаємопов`заним з предметом спору та співмірним із заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення даного позову, в зв`язку з чим, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Що стосується заяви в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, то вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2021 р. справа №643/12369/19).

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним забезпечити позов лише шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно й не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони на відчуження майна.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Данилової Катерини Артурівни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Балдінг», - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 серпня 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Білдінг» про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті, шляхом накладення арешту на нерухоме майно:

- квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

- квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений _09 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: