КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/585/19 Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року про відновлення втраченого судового провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу. Просить відновити провадження в справі №123/860/14-ц за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу в частині рішення Київського районного суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 07.02.2014 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 та розірвано шлюб між ними, зареєстрований 28.09.1990 року РАЦС м. Владикавказ Північно-Осетинської АРСР (актовий запис №1625).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року відновлено частково втрачене судове провадження Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим, а саме цивільну справу за ун.№ 123/8608/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в частині рішення суду від 07.02.2014 року.

Вказано про необхідність вважати встановленим зміст відновленого рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року по справі за ун.№123/860/14-ц в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у наступній редакції:

«Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №123/860/14-ц

Номер провадження 2/123/884/2014

07.02.2014 року

Київський районний суд м. Сімферополя АР Крим у складі:

головуючого, судді Гуріної О.В.

при секретарі Селезньовій О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 28.09.1990 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалося через постійні сварки та неприязні стосунки. Відповідач вихованням дітей не займається, з січня 2013 року подружжя спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, почуття любові та поваги втрачені. Посилаючись на ге., що примирення неможливо, просить шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, пояснила, що сторони проживають окремо з січня 2013 року. Просила строк для примирення не надавати.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, підтвердив, що з січня 2013 року сторони не проживають разом як подружжя та пояснив, що вважає неможливим збереження сім`ї.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 28.09.1990 року РАЦС м. Владикавказ Північно-Осетинської АРСР зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (актовий запис № 1625). Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12). З січня 2013 року подружжя проживають окремо. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей у сторін немає.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, і у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванім шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу.

Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов`язки подружжя.

Сторони висловили своє волевиявлення, яке полягає в тому, що вони не бажають проживати однією сім`єю і вважають, що збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей.

Суд не вважає за доцільне призначати строк для примирення, оскільки цей крок робиться судом лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правової основою шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає збереження шлюбу неможливим.

Позивачка заявила клопотання про залишення їй прізвища « ОСОБА_6 » при реєстрації розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 111, 112 СК України, 10, 11,60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.09.1990 року РАЦС м. Владикавказ Північно-Осетинської АРСР (актовий запис № 1625) - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці - « ОСОБА_6 ».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду АР Крим через Київський районний суд м. Сімферополя АРК шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя /підпис/ Гуріна О. В.»

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Суддя А.М.Майбоженко»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року і роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом порушена процедуру її повідомлення та виклику в судове засідання, вона не отримувала копії заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження. В заяві ОСОБА_2 не вказано, що до неї додано її копію, і суд не застосував положення ст. 185 ЦПК України. Звертає увагу на те, що рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року по справі за №123/860/14-ц, на якому міститься запис про набрання ним законної сили 18 лютого 2014 року, не було внесене у Єдиний державний реєстр судових рішень, а тому викликає сумніви його існування як такого. Інші докази, які б підтверджували, що судове провадження у вказаній справі закінчилося ухваленням рішення, відсутні. При цьому п. 1 ч. 4 ст. 492 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у разі подання заяви про відновлення судового провадження, втраченого до закінчення судового розгляду.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження в справі, ОСОБА_2 зазначав, що в провадженні Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу. Рішенням Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07 лютого 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 та розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 28 вересня 1990 року РАЦС м.Владикавказ Північно-Осетинської АРСР (актовий запис №1625). Копія рішення була видана Київським районним судом м.Сімферополь АРК з відміткою про набрання законної сили 18.02.2014 р., але рішення відсутнє у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У зв`язку з цим при оформленні ним правочину щодо відчуження майна у нотаріуса виникло питання його сімейний стан. Він звернувся до ДСА України з проханням оприлюднити дане рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, однак отримав відмову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення судового рішення Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим від 07.02.2014 року у справі №123/860/14-ц.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 489 Цивільного процесуального кодексу України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно із ст. 494 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Статтею 488 ЦПК України встановлено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 493 ЦПК встановлено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь - які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь - які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що в січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Справі було присвоєно унікальний номер №123/860/14-ц.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим Гуріної О.В. від 27 січня 2014 року відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 07 лютого 2014 року. Вказана ухвала суду оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 7-8).

07 лютого 2014 року Київським районним судом м.Сімферополь АР Крим від 07 лютого 2014 року у вказаній справі було ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 вересня 1990 року РАЦС м.Владикавказ Північно-Осетинської АРСР (актовий запис №1625) (а.с. 9-10).

Разом з тим, вказане рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим не було оприлюднене у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В лютому 2014 року територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя була окупована внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Справи, розгляд яких закінчено і які перебували у провадженні судів, розташованих на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, залишилися в цих судах та до судів, розташованих на території України, передані не були.

15 квітня 2014 року був прийнятий Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» яким встановлено особливий правовий режим на цій території, та визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015р. внесено зміни у Законі України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" статтю 1 доповнено пунктом 2 яким визначено, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в частині відновлення судового рішення Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим від 07.02.2014 року у справі №123/860/14-ц, пр.№2/123/884/2014 про задоволення вищевказаних позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами.

Колегія відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що оскільки рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року не було внесене у Єдиний державний реєстр судових рішень, то наявні сумніви його існування .

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 надав копію рішенняКиївського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року, яка була посвідчена належним чином. Надана копія рішення містить підпис судді та секретаря судового засідання та скріплена печаткою суду. В кінці тексту рішення було зазначено про те, що дане рішення набрало законної сили 18 лютого 2014 року. Факт невнесення тексту рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень не вказує на те, що таке рішення не ухвалювалося. Надаючи оцінку апелянта колегія суддів враховує, що з 20 лютого 2014 року територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя була окупована, а томуневнесення тексту рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року могло бути пов`язане із окупацією Автономної Республіки Крим.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вказане рішення не ухвалювалося взагалі, а також не спростовувала факт звернення її до Київського районного суду м.Сімферополя АР Крим з позовом про розірвання шлюбу і відкриття провадження в даній справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом положень процесуального права щодо вручення їй копії заяви про відновлення провадження в справі та неповідомлення її про розгляд справи. Такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішеного питання. Посилаючись на невнесення тексту рішення Київського районного суду м.Сімферополь АР Крим від 07.02.2014 року до Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що таке рішення не ухвалювалося, а надана ОСОБА_7 копія рішення була підроблена.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.