Провадження № 22-з/812/189/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

25 листопада 2021 року м. Миколаїв
справа № 467/275/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого Данилової О.О.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» адвоката Шилова Владислава Юрійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом
до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 )
про стягнення збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Вісла», рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2021 року змінено, зменшено стягнення з ТОВ «Агрофірма «Вісла» на користь ОСОБА_1 шкоди (збитків), заподіяних самовільним зайняття земельної ділянки, із 105 605,55 грн. до 8 805,85 грн. та судового збору з 1056,05 грн. до 88 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма «Вісла» 1452 грн. судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи.
18 листопада 2021 року після судового розгляду представник ТОВ «Агрофірма «Вісла» адвокат Шилов В.Ю. подав до апеляційного суду заяву про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 660 грн. Заявник посилався на дотримання порядку порушення питання про відшкодування витрат за правилами статтей 137, 141 ЦПК, завчасне повідомлення про наміри відшкодувати ці витрати та докази на підтвердження реальності та необхідності таких витрат та їх розміру.
Відповідно до змісту частини 4 статті 270 ЦПК заява розглядається апеляційним судом без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Право учасників справи на користування професійною правничою допомогою встановлено статтею 15 ЦПК.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК).
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі- Європецйський Суд) у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такі критерії застосовує Європейський суд, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:
- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);
- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Форма взаєморозрахунків, при якій сума гонорару адвоката залежить від результату (виграшу) справи, у практиці отримала назву «гонорару успіху».
Аналіз цієї складової гонорару наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, в якій викладено висновок, що питання дійсності зобов`язання виплатити гонорар успіху слід розглядати в межах правовідносин, які склалися між адвокатом і його клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Зазначений висновок відповідає позиції Європейського Суду, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.
Отже, за наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат Європейчький Суд керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини»).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи вбачається, що на стадії апеляційного розгляду справи адвокат Шилов В.Ю. набув повноваження представника ТОВ «Агрофірма» Вісла» на підставі договору про надання правової допомоги від № 18/10 від 18 жовтня 2021 року (а.с.92, 93).
Договором передбачено ціна однієї години наданих послуг (25% прожиткового мінімуму) та гонорар успіху (1% від суми позову, оплата якого може бути проведена як до, так і після винесення судового рішення) (пункти 4.1.4.2 договору).
Відповідно до акту про надання послуг до договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2021 року, адвокатом виконані такі роботи: ознайомлення з рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2021 року 547,25 грн.(1 год.); аналіз законодавства пов`язаного з обставинами, за яких звернувся клієнт 547,25 грн (1 год); підготовка апеляційної скарги - 1641,75 (3 год); копіювання та повірення скарги та документів у кількості 50 аркушів 547,25 (1 год.); підготовка та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи; ознайомлення з матеріалами справи, зняття фотокопій -273,62 грн. (30 хв.); участь у судовому засіданні 18 листопада 2021 року - 547,25 грн. (1 год.). Визначено гонорар успіху - 10 560 грн.(а.с.163,164).
Відповідно до прибутковий касового ордеру від 18 листопада 2021 року ТОВ «Агрофірма «Вісла» сплатила ОСОБА_6 за надання правничої допомоги 14 660 грн.(а.с.165).
Крім того, зі справи також вбачається, що в суді першої інстанції ОСОБА_6 , займаючи посаду заступника директора товариства з правових питань, здійснював представництво ТОВ «Агрофірма «Вісла» як посадова особа виконуючий обов`язки директора (а.с.143,144 том 1).
Відомостей про відсутність трудових відносин станом на час розгляду справи апеляційним судом справа не містить.
Встановивши ці обставини та враховуючи участь ОСОБА_6 у розгляді справи в суді першої інстанції протягом тривалого часу, апеляційний суд не може погодитись з обґрунтованістю дійсності та необхідністю деяких з описаних правничих послуг на стадії апеляційного розгляду справи (ознайомлення з рішенням суду, аналіз законодавства, підготовка та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи тощо).
Не може вважатись належно обґрунтованим і розмір, так званого, «гонорару успіху», оскільки за змістом пункту 4.2 договору від 18 жовтня 2021 року цей розрахунок не залежить від результату розгляду спору по суті (розрахунок гонорару здійснюється від ціни позову, а сплата можлива до розгляду справи).
Витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи в заявленому розмірі (14 660 грн.) також не є співмірними з розміром відшкодування (8805,85 грн.), присудженого відповідачу, та не враховують принцип пропорційності відшкодування судових витрат задоволеним вимогам (стаття 141 ЦПК).
Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обсяг, складність та значимість таких дій у справі, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування та стягнення на користь відповідача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 368 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма «Вісла» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку із апеляційним розглядом справи, в розмірі 2 000 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий О.О.Данилова
Судді: І.В. Лівінський

повний текст додаткової постанови складено 25 листопада 2021 року