РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 січня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/2970/20

Провадження № 22-ц/4815/303/21

Рівненський апеляційний суд у складі судді Ковальчук Н. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Держава Україна в особі Державної казначейської служби України;

відповідач Пенсійний Фонд України в особі Костопільського об`єднаного управління

Пенсійного Фонду України;

відповідач Міністерство соціальної політики України в особі Управління праці та

соціального захисту населення Костопільської районної державної

адміністрації;

відповідач Міністерство охорони здоров`я Україна в особі Комунального некомерційного

підприємства «Костопільська центральна районна лікарня»;

відповідач - Рівненська обласна державна адміністрація;

відповідач Рівненська обласна рада;

відповідач Костопільська районна державна адміністрація Рівненської області;

відповідач Костопільська районна рада Рівненської області;

відповідач Костопільська міська рада Рівненської області;

відповідач депутат Рівненської обласної ради Рівненської області

Кучерук Микола Герасимович

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року у складі судді Собчука А. Ю., постановлену в м. Березне Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Пенсійного Фонду України в особі Костопільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України, Міністерства соціальної політики України в особі Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Міністерства охорони здоров`я Україна в особі Комунального некомерційного підприємства «Костопільська центральна районна лікарня», Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної ради, Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області, Костопільської районної ради Рівненської області, Костопільської міської ради Рівненської області, депутата Рівненської обласної ради Рівненської області Кучерука Миколи Герасимовича про визнання неправомірними та протиправними дій, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити кошти.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року вказану справу передано на розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Проаналізувавши обставини та матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року була винесена за правилами адміністративного судочинства, і її оскарження передбачене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, як про це зазначено у самій оскаржуваній ухвалі, а не до Рівненського апеляційного суду.

Таким чином, апеляційна скарга, яка є предметом цього розгляду на її відповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства щодо можливості відкриття провадження, подана на судове рішення, що не підлягає оскарженню до Рівненського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

У справі «Volovik v. Ukraine» (app. № 15123/03) Європейський суд з прав людини указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, app. № 39199/98, p. 62). Суд вкотре зазначив, що обмеження права доступу, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, app. № 39199/98, p. 63).

Процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Голдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Разом з тим, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» ).

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Встановивши, що ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року, яка не підлягає апеляційному оскарженню до Рівненського апеляційного суду, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Пенсійного Фонду України в особі Костопільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України, Міністерства соціальної політики України в особі Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Міністерства охорони здоров`я Україна в особі Комунального некомерційного підприємства «Костопільська центральна районна лікарня», Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної ради, Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області, Костопільської районної ради Рівненської області, Костопільської міської ради Рівненської області, депутата Рівненської обласної ради Рівненської області Кучерука Миколи Герасимовича про визнання неправомірними та протиправними дій, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити кошти.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її з дня набрання нею законної сили.

Суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.