Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27.09.2021 Справа №607/3101/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Грицай К.М.,

за участі секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщеннямза адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебував на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов і у 1984 році отримав спірну квартиру. Рішенням Тернопільського міського народного суду від 05.11.1991 квартира АДРЕСА_1 була поділена між ним і його колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка померла у 2017 році, та її дочкою від попереднього шлюбу ОСОБА_3 . У 2008 році позивач приватизував виділену йому судом кімнату площею 12,4 кв.м і став власником 39/100 часток спірної квартири. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована, однак не проживає в виділеній їй з ОСОБА_7 кімнаті понад 20 років. Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , які зареєстровані в спірній квартирі, йому невідомі і в квартирі ніколи не проживали. Участі в утриманні квартири відповідачі не беруть, приміщення виділенні судом у спільне користування давно потребують ремонту. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 15 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зварич О.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 повторно до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзиву на позов від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечили проти такого вирішення справи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами позивача, в судовому засіданні пояснили, що відповідачі не проживають у спірній квартирі 4 роки. Після смерті ОСОБА_7 , її дочка ОСОБА_3 в квартирі не появлялася.

Свідок ОСОБА_10 - сестра позивача у судовому засіданні показала, що протягом 4-5 років приїжджала до ОСОБА_1 1 раз на місяць, зараз 1 раз на 2-3 місяці, і не бачила, щоб спірній квартирі проживали інші люди, крім нього.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

09 жовтня 1990 року рішенням Тернопільського міського народного суду розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського міського народного суду від 05.11.1991 ОСОБА_7 і ОСОБА_3 вселено в квартиру по АДРЕСА_1 та проведено поділ вказаної квартири, виділивши в користування ОСОБА_7 , ОСОБА_3 житлову кімнату площею 18 кв. м, ОСОБА_1 виділено житлову кімнату площею 12, 4 кв. м.; коридор, кухню, санвузол, кладові залишено в спільному користуванні; зобов`язано Тернопільське управління ММКГ укласти з сторонами окремі договори житлового найму.

ОСОБА_1 є власником 39/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.06.2008, виданим згідно розпорядженням (наказом) від 16.06.2008 № 41532 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2008 № 193200055.

Згідно з листом № 71/1 від 30.10.2020 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито два особових рахунки: на ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Інформації щодо власників квартири чи кімнат у них немає.

Як вбачається з листа КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненеро» Тернопільської міської ради № 343/17 від 05.02.2021, квартира АДРЕСА_1 у грудні 2003 року поділена на два особових рахунки з 01.01.1995. За особовим рахунком НОМЕР_1 (квартирі присвоєно № 7а) з 1995 року було зареєстровано 4 особи, з 11.08.2017 року одна особа знята з реєстрації (поіменною інформацією не володіють). Квартира не приватизована. Станом на 01.02.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення складає 16 333,10 грн.

Відповідно до листа ДП «Фаворит-3» ПП «Дружба сервіс-житло 1» № 34/1 від 21.05.2021, ДП «Фаворит-3» не володіє достовірною інформацією щодо реєстрації осіб та власників квартири АДРЕСА_1 . Згідно даних квартирної картки в квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 10.12.1985, ОСОБА_4 з 10.12.1985, ОСОБА_5 з 11.09.1994, ОСОБА_6 з 20.10.20216 (довідка № 182 від 17.05.2021). Аналогічна інформація надана Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради у листі № 907/28-03 від 04.06.2021.

Відповідно до інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області 15.03.2021, ОСОБА_3 не значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 06.10.2021, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , неповнолітня ОСОБА_6 не проживають у спірній квартирі понад 6 місяців. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідачів у спірній квартирі чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було.

Положеннями ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров`я, в якому вона перебуває.

В силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається місцем проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Жодна дитина не може бути об`єктом самовільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 вказаної Конвенції).

Неповнолітня відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт її не проживання в квартирі АДРЕСА_1 , не може бути безумовною підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітня ОСОБА_6 набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 по справі № 368/750/16-ц, що не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, відповідно до рішення суду про визначення місця проживання дитини, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

У принц. 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.59, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання й розвиток; із цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий та післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що неповнолітня ОСОБА_6 набула право власності або право постійного користування іншим житлом, підстав для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою не має.

Також судом встановлено відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування спірною квартирою, оскільки згідно з наданою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області інформацією вона не зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані у спірній квартирі, однак більше шести місяців там проживають, а тому позов в частині визнання їх такими, що втратили право на користування спірною квартирою підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати із сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 71-72 ЖК УРСР, ст. 160 СК України, ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РОНКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Повний текст судового рішення складений 04.10.2021.

Головуючий суддяК. М. Грицай