КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 755/4150/21

провадження № 22-ц/824/14987/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Пугач Д.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2021 року у складі судді Гаврилової О.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд визначити додатковий строк у два місяці для подання ОСОБА_1 заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

У мотивування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом після смерті матері є позивач як син, ОСОБА_1 , та донька - відповідач ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину, будучи зареєстрованою в квартирі, яка була останнім місцем проживання спадкодавця.

23 лютого 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак отримав письмове роз`яснення нотаріуса за № 28/01-16 від 23 лютого 2021 року про те, що ним пропущений строк на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовом.

Представник позивача зазначала, що останній день на подання позивачем заяви до нотаріуса про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті матері позивач перебував із нею у дуже близьких стосунках, декілька разів під час кризового стану матері возив її на консультації та діагностику до лікарів. Позивач тяжко переживав втрату матері, мав намір звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса протягом останнього місяця до спливу строку, але в грудні 2020 року захворів на COVID-19, SARS-Cov-2 і тривалий час мав низку симптомів, які підтверджували захворювання.

У період хвороби позивач перебував на самоізоляції, лікування проходив вдома.

ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ішемічної хвороби серця із артеріальною гіпертензією, у віці 76 років помер батько позивача.

Сам позивач приймав участь у похованні. І вже після цього - 23 лютого 2021 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Зазначала, що втрата обох батьків за короткий проміжок часу негативно вплинула на самопочуття позивача. Уважала, що позивач мав об`єктивні перешкоди для своєчасного прийняття спадщини.

На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 16 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки стану здоров`я позивача, належним чином не дослідив та не проаналізував надані письмові докази, а саме, що за результатами медичних досліджень позивачу також встановлений діагноз хронічна ішемія головного мозку, транзиторна глобальна амнезія, що є наслідком перенесеної хвороби на COVID-19, SARS-Cov-2 у грудні 2020 року.

Вказує, що хвороба та її наслідки у сукупності є поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з відсутності доказів того, що позивач протягом шести місяців з дня смерті матері 14 липня 2020 року саме у зв`язку зі станом здоров`я чи з інших поважних та об`єктивних причин - непереборних та істотних труднощів не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою матеріали справи не містять.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №1485) (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Позивач ОСОБА_1 є сином, а відповідач ОСОБА_2 - донькою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 6, 7, 77).

Відповідач ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_4 на час смерті останньої були зареєстровані та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с. 18, 34) та не оспорюється сторонами.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).

23 лютого 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . Та цього ж числа отримав письмове роз`яснення нотаріуса за

вих.№ 28/01-16 про те, що ним пропущений строк на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом (а.с. 4).

Листом від 30 березня 2021 року за вих. № 47/01-16 позивачу також роз`яснено нотаріусом, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії виноситься нотаріусом у разі відмови у вчиненні нотаріальної дії, а заведення спадкової справи не є нотаріальною дією (а.с.35).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 63746869 від 01 березня 2021 року спадкові справи щодо ОСОБА_4 відсутні (а.с.10).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 63746862 від 01 березня 2021 року, заповіти ОСОБА_4 відсутні (а.с.11).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У даній справі судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 сплинув 14 січня 2021 року, а до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся 23 лютого 2021 року.

Позивачем не оспорюється його обізнаність про день смерті матері.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд не дав належної оцінки стану здоров`я позивача, належним чином не дослідив та не проаналізував надані письмові докази, а саме, що за результатами медичних досліджень позивачу також встановлений діагноз хронічна ішемія головного мозку, транзиторна глобальна амнезія, що є наслідком перенесеної хвороби на COVID-19, SARS-Cov-2 у грудні 2020 року.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги , колегія виходить з наступного:

Як на поважну причину пропуску ОСОБА_1 строку прийняття спадщини, сторона позивача посилається на захворювання ним в середині грудня 2020 року на COVID-19, SARS-Cov-2 та на обґрунтування таких доводів надає докази, а саме: результати медичного дослідження від 16 січня 2021 року щодо наявності антитіл IgG, COVID-19, SARS-Cov-2, встановлені сімейним лікарем діагнози: транзіторна глобальна амнезія на тлі гіпертонічної хвороби ІІ ступеню (а.с.61), 24 червня 2021 року встановлено додаткові діагнози (а.с.74).

Наразі, зазначені позивачем дослідження проводились 03, 04 та 24 червня 2021 року, тобто через п`ять місяців після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини та через три місяці після звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача не було перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які беззаперечно та обґрунтовано можна визнати поважними в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України.

При цьому, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не перебував на лікуванні в умовах стаціонару, а доказів того, що позивач за станом здоров`я в період визначеного законом шестимісячного строку або в період з 15 грудня 2020 року по 14 січня 2021 року не мав об`єктивної можливості звернутися до нотаріуса, - суду не надано.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №752/11156/18-ц.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того, що протягом шести місяців з дня смерті матері 14 липня 2020 року саме у зв`язку зі станом здоров`я чи з інших поважних та об`єктивних причин - непереборних та істотних труднощів він не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «09» листопада 2021 року

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф.Мазурик