Справа № 266/766/21
Провадження № 2/266/465/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Новак О.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Полякова І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу суми виплаченого матеріального відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь КП "МТТУ" в порядку регресу суму в розмірі виплаченого матеріального відшкодування, що становить 22876,57 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2020 року о 15:20 годині відповідач - водій тролейбуса ЮМЗ Т-2 , рухаючись по пр. Металургів в Центральному районі м. Маріуполя, біля будинку №29, під час зміни напрямку руху, не впевнилась у безпечності маневру, не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила наїзд на припаркований біля вказаного будинку автомобіль MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 (під керуванням ОСОБА_4 ), чим порушила вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті зіткнення автомобіль MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.08.2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. 15.09.2020 року до КП "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" звернулась ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки в сумі 22730,19 грн., з яких 20630,19 грн. - сума матеріальної шкоди, встановлена звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року №155; 2100 грн. - вартість послуг з оцінки. На підтвердження суми завданмих збитків було надано копію звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року №155 та копію фіскального чеку від 26.08.2020 року. 05.10.2020 року між КП "МТТУ" та ОСОБА_3 було укладено договір №390 про відшкодування шкоди, відповідно до умов якого КП "МТТУ", як володілець джерела підвищеної небезпеки - тролейбусу ЮМЗ Т-2 (інв. №1821) добровільно взяло на себе обов`язок відшкодувати шкоду, спричинену внаслідок ДТП, яка сталася 22.06.2020 року ОСОБА_3 . Після утримання податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України та перерахування їх до бюджету, ОСОБА_3 поштовим переказом було перераховано відшкодування матеріальної шкоди - 18297,81 грн., з урахуванням вартості послуг ПАТ "Укрпошта", склала 146,38 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з Відповідача в порядку регресу суму у розмірі виплаченого матеріального відшкодування, що становить 22730,19 грн., поштові витрати в сумі 146,38 грн., а всього на загальну суму 22876,57 грн. та судовий збір 2270,00 грн.

Ухвалою від 02.03.2021 року у справі відкрито провадження, за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Іваннікова А.Г., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Поляков І.С., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального кодексу України та підписана особою, яка не має права представляти інтереси позивача. Також не підтверджено факт понесених збитків позивачем та ціна позову. Вважає, що у даній ситуації відповідач не несе повної матеріальної відповідальності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.08.2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень та встановлено, що 22.06.2020 року о 15:20 годині водій тролейбуса ЮМЗ Т-2, рухаючись по пр. Металургів в Центральному районі м. Маріуполя, біля будинку №29, під час зміни напрямку руху, не впевнилась у безпечності маневру, не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила наїзд на припаркований біля вказаного будинку автомобіль MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 (під керуванням ОСОБА_4 ), чим порушила вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті зіткнення автомобіль MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода.

05.10.2020 року КП "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління та ОСОБА_3 уклали договір про відшкодування шкоди, а саме КП "МТТУ" зобов`язалося добровільно відшкодувати шкоду ОСОБА_3 , спричинену останньому внаслідок ДТП, що мало місце 22.06.2020 року. Сума відшкодування шкоди склала 20630,19 грн., що є розміром матеріальної шкоди, встановленої звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року №155, а також 2100 грн. вартості послуг з оцінки.

КП «МТТУ» відшкодувало матеріальну шкоду у розмірі 18297,81 грн. гривень шляхом надсилання вказаної суми ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням №4443 від 13.10.2020 року та квитанцією.

03.12.2018 року між КП «МТТУ» та ОСОБА_2 укладено договір №513 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п. 1 вказаного договору зазначено, що ОСОБА_2 обіймає посаду водія тролейбуса.

Відповідно до договору №65 від 26.08.2020 року на надання послуг на проведення авто товарознавчої оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу експертна компанія "Укравтоекспертиза" та ОСОБА_3 підписали даний договір, мета якого визначення вартості матеріального збитку, завданого з технічної точки зару, власнику КТЗ MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Відповідно до звіту №155 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2020 року, складеного експертною компанією "Укравтоекспертиза" та ремонтної калькуляції №155/20 від 26.08.2020 року вартість матеріального збитку завданого, з технічної точки зору, власнику КТЗ легкового автомобіля MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 20630,19 грн.

Відповідно до довідки №8 від 12.01.2021 року КП «МТТУ» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за період з 01.10.2020 року по 30.11.2020 року складає 17471,17 грн.

Відповідно до довідки №833 від 02.11.2021 року КП «МТТУ» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за період з 01.09.2021 року по 31.10.2021 року складає 15326,86 грн.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 і 4 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику.

В ст. 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Стаття 134 КЗпП України передбачає, випадки за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема п.1 цієї статті зазначає, що між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 посада водія не входить до цього Переліку.

Крім того, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року N 146/06/186-88, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад, і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки.

Однак, такі трудові функції не передбачають таких дій як незабезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, оскільки однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва цінностей.

Враховуючи зазначені норми, ОСОБА_2 не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2018 року у справі № 743/1641/15-ц (провадження № 61-679св18).

Отже, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника від 03.12.2018 №513 року, укладений між КП "МТТУ" та ОСОБА_2 за вищенаведених обставин не може мати юридичної сили і не може бути підставою для матеріальної відповідальності, так як такий можна укладати лише із працівниками визначених категорій та сам факт укладення із працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Також суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Положення КЗпП «не при виконанні трудових обов`язків» слід розуміти як самовільне використання працівником майна власника в особистих цілях та не в інтересам власника.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України тягар доказування в суді наявності умов, передбачених ст. 130 КЗпП України, покладається на власника.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, а саме тролейбусом ЮМЗ Т-2 (інв. №18210), здійснила наїзд на автомобіль MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 .

Доводи представника відповідача не приймаються судом до уваги оскільки не підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання відповідачем трудових обов`язків.

Враховуючи наявні в трудових відносинах права та обов`язки сторін, відповідач, в свою чергу доводи позивача, щодо керування транспортним засобом та скоєння ним ДТП не спростував.

З огляду на зазначене вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася в період виконання відповідачем трудових обов`язків та підстави для його притягнення до відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної позивачу внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди - відсутні.

Таким чином, враховуючи, що завдана шкода пов`язана з виконанням відповідачем трудових обов`язків, він має нести матеріальну відповідальність згідно зі ст.132 КЗпП України у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, який згідно з довідкою КП "МТТУ" від 02.11.2021 року складає 15326,86 грн.

Оскільки розмір прямої дійсної шкоди перевищує розмір середньомісячного заробітку відповідача, тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню 15326,86 грн. на відшкодування майнової шкоди.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: 15326,86 грн. (розмір задоволених вимог) / 22876,57 грн. (розмір пред`явлених вимог), тобто 0,669980% від суми сплаченого судового збору (0,669980 * 2270,00 грн.) складає 1520,86 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 130, 131, 132, 134, 135-1, 138 КЗпП України, ст.ст. 4-13, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу суми виплаченого матеріального відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" (87500, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 92, ) в порядку регресу суму в розмірі 15326 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять шість ) грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 86 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Донецького апеляційного суду.

Позивач: Комунальне підприємство "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління", юридична адреса: 87500, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 92, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст рішення виготовлений 08.11.2021 року.

Суддя Іванець О. Д.