справа №176/1786/20
провадження №2/176/53/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

судового розпорядника Андросовича О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кафтасьєвої Г.В.

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води, в режимі відеоконференції під час трансляції з Київського апеляційного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Клок В.В. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати за нею право на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що починаючи з січня 2008 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу. Разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки .Спільних дітей не мали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

В період спільного проживання опікувалася ОСОБА_7 , займалася прибиранням квартири, пранням речей, приготуванням їжі, за спільні кошти оплачували орендну плату за орендовану квартиру та частково несла витрати на придбання ліків, підтримувала їх спільне життя та доглядала за ним. Купувала в орендовану квартиру меблі, побутову техніку,одяг та взуття для ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 мав ряд захворювань перебував під наглядом лікарів, проходив різні обстеження, після яких йому призначалося лікування. Позивач щоденно вимірювала артеріальний тиск про що робила відповідні записи та повідомляла лікаря про стан його здоров`я , слідкувала за харчуванням, купувала та готувала їжу, забезпечувала необхідну підтримку та турботу за весь період спільного проживання.

Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 29.07.2020 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.01.2008 року по 11.08.2019 року.

ОСОБА_7 мав сина ОСОБА_6 , який в останні роки життя батька практично не спілкувався з ним, не приїжджав до нього не допомагав ні матеріально, ні морально, не цікавився його здоров`ям і лікуванням та не намагався підтримувати як син.

Оскільки понад п`ять років на момент відкриття спадщини проживала з ОСОБА_7 , піклувалася про нього, а останній в силу похилого віку та через тяжку хворобу серця потребував стороннього догляду, забезпечувала всім необхідним та надавала йому іншу матеріальну і моральну допомогу, вважає що є всі підстави для зміни черговості одержання права на спадкування та визнання за нею права на спадкування як спадкоємця першої черги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , при цьому також зазначила що померлий ОСОБА_7 хворів, мав проблеми з серцем, однак заперечував щодо лікування у стаціонарі, інвалідність не оформлював з власних міркувань. Догляд за ним здійснювала вона самостійно. Купувала ліки, готувала їжу, вимірювала тиск, консультувалась з лікарем. Також вказала що останній мав погані відносини з сином, після спілкування з яким у померлого піднімався тиск та починалися серцеві напади. Вважає, що має право на зміну черговості одержання права на спадкування, оскільки протягом тривалого часу опікувалася померлим який через тяжку хворобу серця потребував стороннього догляду, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу. Додала, що ОСОБА_7 за життя мав намір розпорядження належним йому майном, постійно зазначаючи, що частину залишить у спадок племіннику, якого дуже любив, саме цю волю вона прагне здійснити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на доводи викладені в позовній заяві, при цьому зазначила, що померлий постійно потребував сторонньої допомоги, яку здійснювала лише позивач. Син померлого жодної допомоги не надавав. Також вказала, що позивач не намагається позбавити відповідача спадщини після смерті батька, а лише отримати свою частку, та змінити порядок.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила, щодо задоволення позову в повному обсязі, вважає, що викладені в позовній заяві доводи щодо безпорадного стану померлого, перебування його на утриманні позивача є безпідставними, не доведеними належними та допустими доказами. При цьому вказала, що підставою для задоволення позову щодо зміни черговості одержання права та спадкування є сукупність юридичних фактів, встановлених в судовому порядку:здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг(спілкувавання, поради, консультації), матеріальне забезпечення спадкодавця, надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги , яка має матеріалізоване вираження, безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком тяжкою хворобою або каліцтвом, таким чином для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Однак, в матеріалах, які долучені до справи відсутнє підтвердження наявності зазначених обставин. До позову не долучено жодних документів які підтверджують тривале лікування чи перебування на стаціонарному лікуванні померлого, (медичні карки,виписні епікризи). В рекомендаціях лікарів відсутній висновок про те, що покійний ОСОБА_7 потребував стороннього догляду, йому не призначена втрата працездатності та група інвалідності, відсутні відмітки лікарів про те, що він перебував у безпорадному стані, не орієнтувався в просторі тощо.

Натомість числені фото які долучені до позову, де зображений ОСОБА_7 та позивач, що датовані різними датами, свідчать про те, що померлий має гарний вигляд, позитивний настрій та не потребував сторонньої допомоги і не виглядав, як людина яка потребує стороннього догляду та опіки.

Окрім того, ОСОБА_7 до останнього дня працював, трудова книжка не містить посилань на перебуванні на тривалому лікуванні або переведення на легкі умови праці через стан здоров`я.

Відповідач з розумінням ставиться до того факту, що батько мав деякі хронічні захворювання, які вимагали звернення до лікарів, але при цьому, покійний не перебував у безпорадному стані, а навпаки працював, мандрував жив життям здорової людини.

Консультативні висновки приватних лікарень які надані не містять посилання на те, що останній потребує стороннього догляду чи госпіталізації.

За вказаних обставин просить суд відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Бахчисарай Кримської області, її зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією паспорту останньої (а.с.8).

Починаючи з січня 2008 року позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу. Разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки. Спільних дітей не мали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №238 (а.с.13).

Позивач займалася організацією поховання ОСОБА_7 , що підтверджується договором -замовлення на організацію та проведення поховання, товарним чеком на придбання ритуальних товарів (а.с.72-73).

27 вересня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 . Однак у видачі свідоцтва відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та померлим.

Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 29.07.2020 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.01.2008 року по 11.08.2019 року (а.с.16-19).

З копії спадкової справи №141/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , зареєстрованої в спадковому реєстрі за №64622274 встановлено, що 17 серпня 2019 року до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_6 , а 27.09.2019 року позивач ОСОБА_1 (а.с.137,146).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.08.2018, нотаріусом не встановлено, що ОСОБА_7 за життя складав заповіт.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 обґрунтувала його тим, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві.

Як вбачається з консультативного висновку кардіолога та гастроентеролога ТОВ «Хелсі Енд Хепі» ОСОБА_7 мав ряд захворювань та останньому рекомендовано дієта та лікувальний режим, медичні препарати (а.с.65-67).

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що з померлим ОСОБА_7 разом виросли та навчалися. Позивач постійно доглядала за покійним, оскільки останній мав проблеми з серцем, купувала відповідні ліки, готувала їжу, опікувалась ним. Померлий мав складний характер у зв`язку із чим ОСОБА_1 забезпечувала його вимоги до побуту. Обслуговув у побуті себе самостійно, інколи втрачав свідомість. Відносини з сином мав напружені, однак допомагав матеріально та морально.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_7 часто хворів , з 2015 року були проблеми з серцем та тиском, особливо після спілкування з сином. Потребував постійного нагляду з богу позивача. Позивач купувала та готувала їжу, супроводжувала в поїздках. На її прохання звернутися до лікаря завжди відповідав відмовою. Спиртне останнім часом не вживав, серцеві напади були не постійними.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 знайомий з 2011 року, щороку відпочивали на базі відпочинку під Дніпром. Останнім часом ОСОБА_7 погано виглядав, мав проблеми з серцем. У побуті обслуговував себе сам.

Відповідно до статті 1258 ЦПК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості:

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

До аналогічної правової позиції прийшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № 487/878/16-ц, крім того, зазначена позиція є сталою судовою практикою.

Верховний суд України, надаючи тлумачення щодо поняття безпорадного стану у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що особа перебуває в безпорадному стані в тому разі, коли вона потребує постійного догляду, тобто потребує догляду завжди та в не залежності від обстановки та місця перебування.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

Із досліджених доказів у даній справі судом встановлені ті обставини, що позивач піклувалась про ОСОБА_7 спілкуючись з ним, морально підтримуючи у період загострення хвороби серця, надавала допомогу пов`язану з приготуванням їжі, фізично-моральну підтримку при проходженні обстеження у приватній клініці, створювала належні житлво-побутові умови (прибирала в будинку, купувала речі, готувала їжу).

При цьому, з урахуванням фактичних даних медичної документації та сукупно показань трьох допитаних свідків щодо поведінки спадкодавця в побуті, на думку суду, не створювало ознак безпорадності у зазначеної особи. Окремо, слід зазначити, те, що суд не приймає в якості належних доказів у підтвердження безпорадного стану померлого інформацію наявну у консультативних висновках кардіолога та гастроентеролога , оскільки сам по собі факт наявності хронічних захворювань не може свідчити про його безпорадний стан, так як за медичними показаннями ОСОБА_7 міг сам забезпечувати свої потреби, в безпорадному стані не перебував та постійного стороннього догляду не потребував.

Крім того, показами свідків, допитаних у судовому засіданні, встановлено, що за життя ОСОБА_7 самостійно пересувався, працював, подорожував.

Отже, встановлені судом дійсні обставини справи не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_7 .

Також спадкоємець за законом може вимагати у суді права на спадкування у тому разі, якщо він не лише опікувався над спадкодавцем, а й матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу, тобто вчиняв дії, значно ширші за своїм змістом, ніж «утримання».

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Відповідно до довідки про доходи №41 від 20.01.2021 року ОСОБА_7 ,який з 04.07.2006 року по 11.08.2019 року працював а АТ СГ «ТАС» за основним місцем роботи на посаді начальника Управління по роботі зі стратегічними клієнтами,у період з січня 2014 року по серпень 2019 року (час смерті) отримав заробітну плату у розмірі 616 723,79 грн. (а.с.188).

Згідно довідки №46 від 16 лютого 2021 року ОСОБА_7 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 29.08.2015 року та отримував пенсію за віком до дня смерті у розмірі :2015- 20 286,22 грн, 2016-31 270,86 грн., 2017 - 65069,01 грн., 2018- 73 317,24 грн., 2019-69 070,34 грн.(а.с.203).

Таким чином твердження позивача про надання померлому матеріальної допомоги, придбання речей є безпідставними та спростовуються вище зазначеними довідками про доходи. Так, ОСОБА_7 за життя мав стабільний дохід, отримував пенсію та заробітну плату та був звільнений у зв`язку зі смертю.

До позовної заяви також долучені копії договорів оренди квартири та будинку в яких стороною договору зазначено ОСОБА_7 тобто останній був фінансово спроможній нести обов`язки за договором та сплачувати рахунки.

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що позивач надавала матеріальну допомого померлому або його утримувала, не надано доказів свого фінансового стану, який би дозволяв їй самостійно організовувати чисельні закордонні подорожі.

Також із огляду на досліджені докази суд вважає недоведеними обставини щодо дійсних тривалих матеріальних витрат позивачки на придбання ліків та на інші потреби ОСОБА_7 у період серцевих нападів померлого.

Допитані свідки пояснили лише про турботу позивача про померлого, які проживали разом, однак не повідомили жодних фактів щодо матеріального забезпечення позивачем ОСОБА_7 .

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довела знаходження померлого у безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого він неспроможній був самостійно забезпечувати свої потреби.Також, матеріали справи не містять відомостей, що позивач працював та мала постійний дохід та могла матеріально забезпечувати ОСОБА_7 , який в свою чергу отримував заробітну плату та пенсію (а.с. 159-160).

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела свої вимоги належними і допустимими доказами щодо зміни черговості одержання права на спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору понесеного позивачем при пред`явленні позову суд відносить на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 23, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська

Дніпропетровської області