Справа № 450/1664/21 Провадження № 2/450/1276/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарський М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошового зобов`язання за договором банківського обслуговування припиненим, -

в с т а н о в и в :

представник позивача адвокат Бутко А.С. звернувся в суд з даним позовом та просить визнати припиненим грошове зобов`язання за договором банківського обслуговування, укладеним між ТзОВ «Приват-Фінанс» та АТ «КБ «ПриватБанк» 20.03.2015 року, а також грошове зобов`язання за договором фінансової поруки, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «КБ «ПриватБанк», у зв`язку з повним виконанням зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до Пустомитівського районного суду Львівської області, позивач керувався ст.28 ч.5 ЦПК України, подаючи позов за місцем свого проживання.

Відповідно до ст.28 ч.5 ЦПК України, якою встановлені правила альтернативної підсудності, за зареєстрованим місцем проживання позивача можуть пред`являтись позови про захист прав споживача.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів», яким установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно із ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушеньправ споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Однак позивачем не надано до позовної заяви копії договору, укладеного між ТзОВ «Приват - Фінанс» та АТ «КБ «Приватбанк», та договору укладеного між ФОП «Панасюк А.О» та АТ «КБ «Приватбанк», а тому неможливо встановити, чи відносяться ці договори до споживчого кредитування.

Як вбачається з позовної заяві, підставою звернення позивача з вищевказаним позовом не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом), а є нарахування АТ КБ «ПриватБанк» відсотків та штрафних санкцій після стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в примусовому порядку.

При цьому, в позовній заяві та долученому до неї копії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 року відображено статус позивачки як фізичної особи підприємця.

Підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07.04.2020 року по справі 743/534/16-ц визначила, що за пунктом 22 статті 1Закону України «Про захист прав споживачів» у значенні цього Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

А відтак, на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом щодо укладення, виконання та припинення договору, не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», як позивач помилково про це зазначає у позові, тому на них не поширюються положення норм ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність - за його місцем проживання.

Тому даний позов є непідсудним Пустомитівському районному суду Львівської області.

За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ст.27 ч.2 ЦПК України, позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з позовної заяви, адреса місцезнаходження відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» - м. Київ вул. Грушевського буд.1Д, що за територіально-адміністративним поділом відноситься до Печерського району м. Києва. Дана адреса місцезнаходження відповідача вказана і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

А відтак вищевказаний позов не є підсудним Пустомитівському районному суду Львівської області, як суду за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи.

Статтею 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Враховуючи, що при поданні позовної заяви позивачем помилково обрано альтернативну підсудність даної справи, тому дана справа не підсудна Пустомитівському районному суду Львівської області, яку необхідно передати за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

цивільну справу № 450/1664/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошового зобов`язання за договором банківського обслуговування припиненим, передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМ. О. Кіпчарський