КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 381/4394/19

номер провадження №22-ц/824/14841/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
позивача: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року /суддя Ковалевська Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області, виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Фастівської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про зобов`язання вчинення дій. Просив зобов`язати керівника юридичної особи Фастівської міської ради Нетяжука М.В. ініціювати скасування рішення про переведення під службову, № 253 від 24.05.2016 та видачі ордеру №328 від 20.07.2018 для проживання ОСОБА_2 з сім`єю квартиру по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Фастівського міського голову Нетяжук М.В. виконати певні дії.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено./т. 2 а.с. 79-83/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що прийняте рішення щодо ОСОБА_2 порушує його право на позачергове забезпечення його та членів його сім`ї на житло. Наголошував, що обов`язковість виконання рішення суду від 13.11.2013 р. про забезпечення його позачергово житлом, встановлюється законом, його невиконання є підставою для відповідальності. Вказував, що ОСОБА_2 самоправно зайняв службове жиле приміщення з 2016 по 2018 роки, всупереч ст. 125 ЖК України не був виселений, оскільки не є одинокою особою.

ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що надання йому житла ніяким чином не вплинуло на порушення житлових прав позивача та на виконання рішення суду про забезпечення його житлом. Наголошував на законності виділення йому житла, а тому, рішення суду прийнято законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року по справі № 381/4825/13-ц були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Фастівської міської ради, яким було зобов`язано відповідача забезпечити позачергово житлом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_1 від 08.07.2002, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та дає право на пільги встановлені законодавством СРСР як для інвалідів Великої Вітчизняної війни (а.с.7 т.1).

Як вбачається з матеріалів позову, 03.01.2019 року ОСОБА_1 звертався до міського голови Нетяжука М.В. зі скаргою, відповідно до якої, на підставі заяви від 09.07.2018 та рішення суду від 13.11.2013 року просив внести зміни в рішення виконкому, якими перевести його в позачергову чергу як інваліда війни (а.с.5 т.1).

Виконавчим комітетом Фастівської міської ради 15.11.2019 скаржнику надано відповідь, що згідно з рішенням громадської комісії з житлових питань від 08.10.2019 було підготовлено рішення «Про переведення ОСОБА_1 на позачергову чергу та включено до порядку денного на розгляд чергового засідання виконавчого комітету, проект рішення був розглянутий 21.10.2019, проте не був прийнятий, оскільки не набрав необхідної кількості голосів (а.с.8 т.1).

Отже, позивач, станом на дату розгляду даної справи, перебуває на квартирному обліку в списках на першочергове отримання житла.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету ради народних депутатів Фастівської міської ради № 68/8 від 17.05.1994 року ОСОБА_1 було надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 43,2 кв. на склад сім`ї 4 особи.

У 1999 році дружина позивача звернулась з позовом до суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 яку ОСОБА_1 отримав, як воїн-інтернаціоналіст та інвалід армії, прирівняний до інвалідів війни, що перебував на квартирному обліку в списках на першочергове отримання житла (а.с.179-180 т.1).

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 позов визнав та подав письмову заяву про відмову від своєї частки квартири.

Рішення суду яким позивача було позбавлено права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не оскаржував. Згідно довідки Фастівського БТІ № 454 від 05.04.2016 року ОСОБА_1 успадкував 1/6 квартири загальною площею 61,2 кв.м., житлової 38 кв.м., за адресою в АДРЕСА_3 .

Окрім цього, 16.03.2010 року придбав у брата 1/6 частини вищезазначеної квартири, тому станом на 16.03.2010 року загальна частка квартири, яка належала ОСОБА_1 становила 1/3.

29.03.2012 року свою частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 позивач відчужив.

Судом також встановлено, що відповідно до ч. 2 п. 18 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" рішенням Фастівської міської ради №1/48-ХХХІ-УІІ від 03.08.2017 року ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку, площею 0,1 га за рахунок земель міської ради (категорія земель - землі громадської забудови).

Також встановлено, що ОСОБА_1 ветеран війни, інвалід війни II групи, учасник бойових дій в Афганістані також мав право відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №214 від 28 березня 2018 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» отримати субвенцію з державного бюджету на придбання житла.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 22.05.2018 року (а.с.192 т.1) щодо отримання грошової компенсації на придбання житла йому надавались роз`яснення, щодо отримання субвенції на придбання житла, проте з заявою до управління соціального захисту населення ОСОБА_1 не звертався.

Крім того, на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті 17.04.2019 року було обговорене питання щодо позачергового забезпечення ОСОБА_1 житлом, та прийняте рішення про надання ОСОБА_1 вільних кімнат АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Оскільки, на засідання громадської комісії з житлових питань 17.04.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, 22.04.2019 року було підготовлено та вручено лист щодо отримання згоди на заселення у вищезазначені кімнати. В місячний термін ОСОБА_1 згоди на заселення не надав та до КП ФМР «Фастівська ЖЕК» щодо укладання договору найму кімнат не звертався.

Тому, 30.05.2019 року ОСОБА_1 повторно підготовлено та відправлено поштою лист, щодо можливості заселення ним кімнат АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Станом на 17.09.2020 рік ОСОБА_1 не надав згоди на заселення запропонованих вільних кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час у розпорядженні виконавчого комітету Фастівської міської ради немає вільного житла для забезпечення житлом ОСОБА_1 , 1964 р.н. та його повнолітніх дітей ОСОБА_3 , 1988 р.н. та ОСОБА_1 , 1999 р.н. на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2013 року №2/381/1474/13.

Також судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 328 від 20.07.2018 року та ордера № 1 ОСОБА_2 та члени його родини вселилися в службову квартиру АДРЕСА_7 .

Рішенням виконавчого комітету винесене за результатами розгляду клопотання начальника Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про надання ОСОБА_2 в користування службового житла (а.с.193 т.1).

На час вселення в квартиру АДРЕСА_8 ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах (проходив службу) в Головному Управлінні Національної поліції у Київській області, а саме обіймав посаду начальника Фастівського відділення Васильківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 96 ЗУ «Про Національну поліцію» за змістом якої поліцейські забезпечуються житлом на підставах і в порядку, визначених житловим законодавством.

В силу приписів ч. 3 ст. 96 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським та членам їхніх сімей можуть надаватися житлові приміщення в гуртожитках та службові житлові приміщення в порядку і на умовах, визначених житловим законодавством.

Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу Української PCP службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Стаття 119 Житлового кодексу Української PCP визначає, що Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу PCP і Української PCP.

Поліцейські, державні службовці та працівники Національної поліції відносяться до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року «Про службові приміщення» (п.68).

Відповідно до п.п. 2, 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року «Про службові приміщення» (далі Положення) службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Відповідно до вимог законодавства та на підставі клопотання Васильківського ВП ГУ НП в Київській області 24.05.2016 року виконавчий комітет Фастівської міської ради виніс рішення № 258 «Про включення до числа службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_7 та закріплення її за Фастівським відділенням поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області».

Відповідно до п.8 Положення, службові жилі приміщення надаються включеним до згаданого в пункті 7 цього Положення переліку працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. З дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів службове жиле приміщення може бути надано працівникові, який проживав в іншому населеному пункті. Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів.

Отже, з огляду на зазначені норми нормативно правового врегулювання даних правовідносин суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що механізм надання службового житлового приміщення не залежить ні від перебування на квартирному обліку, ні від додержання черговості та пільг, а тому, посилання позивача ОСОБА_1 на порушення його житлових прав в цій частині обґрунтування позову є безпідставними.

Крім того, судом першої інстанції також зроблено вірний висновок про те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Позивачем не доведено порушення його законних прав або законного інтересу, а матеріали справи не містять доказів, що прийняття оскаржуваних рішень безпосередньо унеможливили виконання рішення суду щодо забезпеченням житлом позачергово ОСОБА_1 .

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що переведення квартири під службову та надання ордеру іншій особі, враховуючи механізм надання службового житлового приміщення, свідчать про неправомірність дій відповідача в частині прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 258 від 24.05.2016 року «Про включення до числа службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_7 та закріплення її за Фастівським відділенням поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області» та рішення виконавчого комітету № 328 від 20.07.2018 року «Про видачу ордера на вселення в службову квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_2 » прийняті з додержанням норм Житлового законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а підстави для їх скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що прийняте рішення щодо ОСОБА_2 порушує право апелянта на позачергове забезпечення його та членів його сім`ї на житло та обов`язковості виконання рішення суду від 13.11.2013 р. про забезпечення його позачергово житлом, апеляційний суд відхиляє як такі, що зводяться до переоцінки обставин справи.

Невиконання рішення суду щодо забезпечення житлом апелянта, як ним слушно зазначено, є окремою підставою для відповідальності у відповідності до вимог, встановлених законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: