Справа № 472/502/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис №15 Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить її право на квартиру АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримав син ОСОБА_1 .

17 березня 2020 року позивач звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області та подав заяву про прийняття спадщини. На підставі його заяви державним нотаріусом було заведено Спадкову справу за №29/2020.

Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивач звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на успадковану квартиру, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав невідповідності правовстановлюючого документу на квартиру вимогам законодавства та рекомендувала звернутися до суду для визнання договору купівлі продажу квартири дійсним.

Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Для підтвердження зазначених обставин представник позивача заявив клопотання про витребування від державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, обов`язки якого виконує завідувач Другої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. копію спадкової справи №29/2020, заведеної 17 березня 2020 року за фактом смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Миколаївської області.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року від державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, обов`язки якого виконує завідувач Другої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. витребувано копію спадкової справи №29/2020 заведену після смерті ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив його задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява в якій просив розглядати справу у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Миколаївської області померла ОСОБА_4 , про що 26 вересня 2019 року Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис за №15, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (рос. мовою) серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що в графі батьки зазначено - мати ОСОБА_4 (рос. мовою) (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Новосвітлівського старостинського округу №9 Веселинівської селищної ради Миколаївської області №410-Я-05-2021 від 31.05.2021 р. видана ОСОБА_1 про те, що гр. ОСОБА_4 , 1939 року народження, була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 21 грудня 1979 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Знята з реєстраційного обліку, як померла. За цією адресою померла, на день її смерті, була зареєстрована одна.

Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №59850204 від 17.03.2020 року після смерті ОСОБА_5 заводилась спадкова справа 29/2020.

Матеріалами спадкової справи № 29/2020 заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була витребувана судом від завідувача Другої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області В.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. встановлено, що в матеріалах спадкової справи наявна заява від ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом почергово).

У встановлений законом шестимісячний строк позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину подавши до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Ельдарової О.М. заяву про прийняття спадщини, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 17.03.2020 року за № 105.

Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено.

27.05.2021 року завідувачем Другої вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Онищенко Л. винесено довідку - роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки: відповідно до п. 1 глави 7 Розділу І, п.4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України неможливо прийняти як правовстановлюючий документ договір купівлі продажу нерухомого майна, не посвідчений нотаріально.

31 грудня 1998 року ОСОБА_4 , як член біржі, за результатами біржових торгів придбала у членів біржі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , про що сторонами було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований в Вознесенській Універсальній Товарно Сировинній біржі в журналі реєстрації біржових угод нерухомість за №269 від 31 грудня 1998 року.

Відповідно до п. 1 Договору купівлі продажу нерухомого майна №269 ОСОБА_4 придбала у власність квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з 3 кімнат, загальною корисною площею 70,6 кв.м., жилою площею 45,3 кв.м; з коридором 1-1, прихожою 1-2, жилими кімнатами 1-3, 1-4, 1-9, кухнею 1-7, кладовими 1-6,1-5, 1-12, 1-13, 1-11.

Згідно реєстраційного посвідчення 21 грудня 1998 року Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 , в цілому зареєстрована за ОСОБА_8 на праві особистої власності на підставі договору купівлі продажу від 31.XІІ-98 р., та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №473.

Згідно довідки витягу з погосподарських книг Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №413-Я-05-2021 від 31.05.2021 р. видана виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про те, що за адресою: АДРЕСА_4 до серпня 1998 року були прописані і проживали: ОСОБА_2 , 1942 року народження, голова господарства, ОСОБА_3 , 1971 року народження, син. У грудні 1998 року квартира була придбана гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій з 2001 року постійно проживав і був зареєстрований з 14.02.2006 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_9 , 1970 р. народження.

Відповідно до розпорядження Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №5-р від 16.02.2016 р. «Про перейменування вулиць села Новосвітлівка та ліквідацію атрибутів тоталітарного режиму» АДРЕСА_2 .

11.06.2021 року начальником Веселинівської філії ММБТІ було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 .

Згідно інформаційної довідки №2-154 від 11.06.2021 року наданої начальником Веселинівської філії ММБТІ власником станом на 28.12.2012 р.: ОСОБА_4 договір №269 купівлі продажу нерухомого майна від 31.12.1998 р. Р»269, зареєстровано Веселинівською філією ММБТІ 31.12.1998 р., зареєстровано за №437.

Згідно висновку оцінювача про вартість об`єкта оцінки виданого ОСОБА_10 ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , яка на дату оцінки 29.06.2021 р. складає 50100 грн.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору.

Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст. 128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.15 Закону України Про товарні біржі в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею.

Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5, прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що квартира АДРЕСА_1 на момент смерті належала ОСОБА_5 .

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки, позивач прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить йому з часу її відкриття.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з 3 (трьох) кімнат, загальною корисною площею 70,6 кв. м., жилою площею 45,3 кв. м.; з коридором 1-1, прихожею 1-2, жилими кімнатами 1-3, 1-4, 1-9, кухнею 1-7, кладовими 1-6, 1-5, 1-12, 1-13, 1-11, успадковану ним після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Вознесенській Уніврсальній Товарно Сировинній біржі в журналі реєстрації біржових угод нерухомістю за №269 від 31 грудня 1998 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 08.11.2021 року.