Дата документу 12.01.2021 Справа № 314/3624/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 314/3624/19

Провадження №22-ц/807/36/21-2

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року, в складі судді Кіяшко В.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який уточнила в січні 2020 року, до ОСОБА_1 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0707 га, кадастровий номер :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на земельну ділянку площею 0, 0707 га, кадастровий номер :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0707 га, кадастровий № :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0707 га, кадастровий № :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

07 липня 2020 року представник первісного позивача ОСОБА_2 адвокат Сердюк Р.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 коштів, витрачених на послуги адвоката Сердюка Р.В. в сумі 20 249, 04 грн.

31 липня 2020 року матеріали цієї цивільної справи надійшли до Запорізького апеляційного суду разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 липня 2020 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2020 року цивільну справу, на підставі ч. 3 ст. 365 ЦПК України, повернуто до Вільнянського районного суду Запорізької області для розгляду заяви представника первісного позивача ОСОБА_2 адвоката Сердюк Р.В. про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Сердюка Р.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на професійну допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив додаткове рішення суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, позивачем не було подано до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, які потрібно було подати до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки зазначене позивачем зроблено не було, вказану заяву суд повинен був залишити без розгляду. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є учасником війни, ветераном праці, особою похилого віку, середньомісячна пенсія якого складає 3917, 26 грн.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, часткового задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, виходив із складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на представлення сторони в суді, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача за первісним позовом подано заяву про вирішення питання про судові витрати, де просить суд ухвалити додаткове рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 коштів, витрачених на послуги адвоката Сердюк Р.В. в сумі 20 249,04грн., яка складається з:квитанція про сплату судового збору - 1039,04 грн.,складена та подана позовна заява - 3842,00 грн.,судове засідання 11.10.2019 - 1921,00 грн.,судове засідання 06.11.2019 - 1921,00 грн.,судове засідання 03.02.2020 - 1921,00 грн.,складений та поданий відзив на зустрічний позов - 3842,00 грн.,судове засідання 03.03.2020 - 1921,00 грн.,судове засідання 02.06.2020 - 1921,00 грн.,судове засідання 02.07.2020 - 1921,00грн.,визначений у детальному описі робіт від 06.07.2020р. (т.2 а.с.34)

ОСОБА_1 подано заперечення відносно заяви про розподіл судових витрат з посиланням на не співмірність та необґрунтованість визначених представником позивача розміру судових витрат.

Так, на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Сердюк Р.В. надано Договір про надання правової допомоги №540/19 від 01 серпня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюк Р.В., додаткову угоду про визначення розміру та порядку обчислення гонорару від 01 серпня 2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та затверджених клієнтом від 06 липня 2020 року, акт прийому-передачі фактично виконаних робіт від 06 липня 2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 540 від 06 липня 2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2602 від 20 серпня 2012 року.

Згідно з п. 1.1-1.4 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги №540/19 від 01 серпня 2019 року розмір та порядок обчислення гонорару Адвоката сторонами визначається як погодинна оплата по факту виконаних робіт. Вартість однієї години роботи (послуг, дій) Адвоката дорівнює одному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць, встановленому на початок року, у якому складено основний Договір (1921, 00 грн.). обчислення здійснюється за одну (кожну окрему і закінчену) процесуальну дію, послугу, роботу, підготовлений документ. Мінімальними розрахунковими періодами обчислення є одна година.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 540 від 06 липня 2020 року, виданою адвокатом Сердюк Р.В., ОСОБА_2 сплатила 20 249, 04 грн. на підставі Договору про надання правової допомоги №540/19 від 01 серпня 2019 року.

Надавши оцінку вказаним доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, за правилами ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції встановивши, що відповідно до Договору про надання правової допомоги №540/19 від 01 серпня 2019 року, адвокатом Сердюк Р.В. були надані відповідні послуги у межах цієї цивільної справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий розмір витрат на правову допомогу є співмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи час, витрачений на участь у судових засіданнях, а також майновим станом сторін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції врахував критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України повинен був залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2020 року представник первісного позивача ОСОБА_2 адвокат Сердюк Р.В. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що даною заявою повідомляє суд про те, що докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, буде поданий до суду, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що пов`язано з необхідністю складання детального опису, підрахунком та іншими фактичними діями, які неможливо провести в даний момент, до ухвалення судом рішення у справі (т.2 а.с. 8).

Отже, відповідна заява представником первісного позивача ОСОБА_2 адвокатом Сердюк Р.В. зроблена до судових дебатів у справі.

Докази понесених судових витрат адвокатом Сердюк Р.В. подано до суду першої інстанції 07 липня 2020 року разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Таким чином, вказані дії представника первісного відповідача відповідають вимогам ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, висновків суду не спростовують, на їх правильність не впливають та не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального законодавства, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 рокув цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова