Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2021 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді - Мушкета О.О.,

за участю секретаря - Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно.

В своєму позові позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та був зареєстрований за одним із них - за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 29.05.1975 року №237, виданого Маріупольським міським відділом комунального господарства та зареєстрованому в Маріупольському міському бюро технічної інвентаризації 08.10.1975 року за реєстраційним номером 27873.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_4 була його дружина - ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Спадкоємцями до майна померлої ОСОБА_5 стали її син - ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а також її син ОСОБА_7 , донька ОСОБА_8 , а також онучка ОСОБА_2 (батько якої - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які належним чином оформили свої спадкові права та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.1996 року та 28.06.1996 року відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. Таким чином відкрилася спадщина до майна померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/4 частки на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями до майна померлого ОСОБА_6 були:

- в 1/3 частці спадкового майна - ОСОБА_10 (син ОСОБА_11 ), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого була ОСОБА_12 , його мати, яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якої був ОСОБА_13 , її син, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав;

- в 1/3 частці спадкового майна ОСОБА_12 , його дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якої був ОСОБА_13 , її син який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав;

- в 1/3 частці спадкового майна ОСОБА_13 , його син який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав.

Таким чином після ряду смертей вищевказаних спадкодавців гр. ОСОБА_13 фактично прийняв спадщину, що станом на 03.12.2006 року остаточно складалася із 1/4 частки житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/4 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_13 вказане спадкове майно спадкоємці померлого ОСОБА_13 успадковували у наступному вигляді та порядку:

- ОСОБА_7 , рідний дядько померлого ОСОБА_13 , отримав у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. ОСОБА_7 було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254942;

- ОСОБА_8 , рідна тітка померлого ОСОБА_13 , отримала у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. ОСОБА_8 було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254943;

- ОСОБА_3 , рідна тітка померлого ОСОБА_13 , отримала у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. ОСОБА_3 було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254945;

- ОСОБА_2 , двоюрідна сестра померлого ОСОБА_13 , отримала у спадок УА частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр-ці ОСОБА_2 було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року серії ВМА №789447.

Таким чином частки спадкоємців у вказаному спадковому майні після отримання спадкоємцями спадщини та остаточного оформлення спадкових прав розподілилися наступним чином: 5/16 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 28.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-3583) належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Громадянці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-2787) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №303585) також належала 5/16 частина будинку АДРЕСА_1 .

Громадянці ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-2760) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.11.2008 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-2863) також належала 5/16 частина будинку АДРЕСА_1 .

Громадянці ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-3589) належала 1/16 частина будинку АДРЕСА_1 .

Позивач, проживаючи на початку 2007 року по АДРЕСА_1 , маючи необхідність у розширенні житлової площі, а також будучи знайомим із ОСОБА_7 звернувся до нього із пропозицією продажу йому будинку АДРЕСА_1 , у якому на той час після смерті ряду спадкодавців ніхто не проживав, та який належав ОСОБА_7 та його родичам - ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, 02.06.2007 року між позивачем ( ОСОБА_1 ) з однієї сторони, як покупцем, та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , з іншої сторони, як продавцями, у простій письмовій формі було укладено договір (який по своїй суті є попереднім договором), відповідно до якого позивач купляє будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 4000 (чотири тисячі) доларів CША, що еквівалентно 20200 (двадцяти тисячам двумстам) гривням. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_1 зобов`язується сплатити до 20.06.2007 року. Далі за текстом вказаної угоди також зазначено, що вказана угода укладена у присутності свідків, вказані прізвища свідків та маються їх підписи на вказано договорі.

На виконання вказаного «попереднього договору» 17.06.2007 року між позивачем з однієї сторони, як покупцем, та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , як продавцями будинку, з іншої сторони, у простій письмовій формі було укладено вже «основний» договір купівлі- продажу будинку АДРЕСА_1 (який сторони через свою юридичну неграмотність та неосвіченість назвали «розпискою»). За умовами вказаного договору вказано, що продаж будинку здійснюється за 4000 (чотири тисячі) доларів США. Також зазначено, що грошові кошти за придбання будинку сплачені повністю. На договорі маються підписи сторін, а також підписи та дані свідків, які були безпосередньо присутні при укладенні вказаного договору.

На виконання вказаного договору від 17.06.2020 року ОСОБА_7 , діючи від імені продавців будинку, склав розписку, що отримав від позивача 4000 (чотири тисячі) доларів США в рахунок вартості будинку АДРЕСА_1 .

Укладаючи у письмовій формі договір купівлі-продажу між двома продавцями - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та одним покупцем - ОСОБА_1 , фактично договір було укладено між чотирма продавцями - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та одним покупцем - ОСОБА_1 . Усі співвласники будинку надавали свою згоду на вселення позивача до вказаного будинку, усі вони надали свою згоду на продаж вказаного будинку саме позивачу, між усіма ними були узгоджені суттєві умови договору купівлі-продажу будинку, зокрема ціна, за яку відбудеться продаж вказаного будинку, та умови передачі майна у власність покупцю, тобто таким чином усі вони погодилися на пропозицію, озвучену ОСОБА_7 та на продаж вказаного будинку позивачу.

Вказана обставина з приводу того, що у письмовій формі продаж будинку зафіксований лише між двома продавцями та одним покупцем є наслідком того, що на момент підписання вказаного договору купівлі - продажу будинку тільки частина співвласників (продавців) - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належним чином оформили свої спадкові права на спадкове майно та зареєстрували право власності на вказане майно у Маріупольському БТІ (про що свідчить реєстраційне свідоцтво, видане Маріупольським БТІ 09.06.1996 року громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.06.1996 року). Громадянка ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 27.06.1996 року після померлої ОСОБА_15 , на час укладення вказаної угоди не зверталася до БТІ за отриманням відповідного посвідчення про реєстрацію права власності на частку у майні.

Таким чином, між іншими співвласниками будинку - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як продавцями частини будинку, а також ОСОБА_1 як покупцем, також 17.06.2007 року відбулося укладення договору купівлі-продажу належних їм частин будинку АДРЕСА_1 . Але вказаний договір не був зафіксований у письмовому вигляді. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наряду із іншими співвласниками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , між якими та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір купівлі - продажу, також погодилася на те, аби продати належні їм частки будинку ОСОБА_1 та аби ОСОБА_1 разом із сім`єю заїхав до будинку та почав у ньому проживати.

Усі співвласники вказаного будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на день укладення вказаного договору купівлі-продажу будинку (на 17.06.2020 року) також звернулися до нотаріальної контори із заявами з приводу прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_13 . Таким чином, усі співвласники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на 17.06.2007 року фактично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_13 та знаходилися у процесі оформлення свої спадкових прав на 1/16 частину будинку АДРЕСА_1 за кожним із співвласників. Що в свою чергу не відміняє того факту, що усі співвласники будинку станом день укладення договору вже фактично прийняли спадщину.

Отже таким чином пояснюється факт того, що договір у письмовому вигляді було укладено лише між двома співвласниками та покупцем ОСОБА_1 .

Усі ж отримані від продажу будинку гроші у розмірі 4000 тисяч доларів США ОСОБА_7 , як голова сімейства, взяв собі та повідомив іншим співвласникам, що буде віддавати належні їм частки грошей за продані ними ОСОБА_1 частки у будинку після оформлення ними своїх спадкових прав. Першу частину із цих грошей у розмірі 1200 доларів США ОСОБА_7 одразу ж передав своїй сестрі ОСОБА_8 за належну їй частку з продажу будинку.

Після оформлення іншими співвласниками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх спадкових прав на частину у спадковому майні із ними відбувся відповідний розрахунок за належні їм частки будинку.

Так, 09.12.2008 року ОСОБА_7 віддав позивачу 1100 доларів США із тих 4000 тисяч доларів США, що були ним сплачені раніше, для розрахунку із ОСОБА_2 за належну їй частку у проданому будинку. Вказані грошові кошти у розмірі 1100 доларів США ОСОБА_1 09.12.2008 року у присутності адвоката Аліта Олександра Олександровича під розписку №376 передав ОСОБА_2 за належну їй частку (у розмірі 1/4 та 1/16, а усього 5/16) будинку АДРЕСА_1 .

31.05.2011 року відбулася аналогічна передача грошей гр-ці ОСОБА_3 . Так, 31.05.2011 року ОСОБА_7 віддав позивачу 500 доларів США із тих 4000 тисяч доларів США, що були ним сплачені раніше, для самостійного розрахунку із ОСОБА_3 за належну їй частку у проданому будинку. Вказані грошові кошти у розмірі 500 доларів США ОСОБА_1 31.05.2011 року у присутності адвоката Колеснікової Олександри Миколаївни та гр. ОСОБА_16 під розписку передав ОСОБА_3 за належну їй частку (у розмірі 1/16) будинку АДРЕСА_1 . Також у тексті розписи зазначено, що нотаріальний договір купівлі - продажу буде оформлений до 01.08.2011 року включно.

Таким чином між сторонами договору купівлі - продажу будинку відбувся повний взаєморозрахунок, та відбулося виконання обов`язку щодо передання об`єкту нерухомого майна у власність ОСОБА_1 .

Разом з тим, через юридичну необізнаність та неосвіченість сторін, зокрема позивача, від самого початку процедури продажу будинку так і не було укладено договір купівлі - продажу будинку у належний спосіб - у нотаріальній формі (що в свою чергу жодним чином не відміняє факту повного викання сторонами вказаного договору).

Позивач після проведення ним розрахунків з усіма співвласниками неодноразово звертався до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням піти до нотаріуса та належним чином оформити правочин, що між ними відбувся, а саме оформити продаж будинку шляхом укладення нотаріального договору. Але кожний раз отримував відмови з обґрунтуванням нібито на брак часу, зайнятість, та ін., а також, що позивач вже і так є власником вказаного будинку та що йому нічого не загрожує, та що усі продавці будинку визнають його як нового власника вказаного майна. Таким чином усі співвласники домоволодіння АДРЕСА_1 , отримавши належні їм частину грошових коштів за свої частку у будинку, фактично втратили будь - який інтерес до відвідування нотаріуса та оформлення відповідних документів у належний спосіб та самоусунулися від належного оформлення вказаного правочину. Примусово ж позивач не в змозі змусити з`явитися їх до нотаріуса задля вчинення відповідної нотаріальної дії.

Починаючи із 02.06.2007 року та по сьогоднішній день позивач та його сім`я проживають у вказаному будинку АДРЕСА_1 . Проживаючи у вказаному будинку, позивач самостійно несе усі витрати на його утримання, сплачує відповідні комунальні платежі, займається його поточним ремонтом.

Зазначає, що про реальність виконання сторонами вказаної угоди купівлі-продажу будинку, окрім усього іншого, свідчить також і передача позивачу продавцями будинку оригіналів усіх правовстановлюючих документів на вказаний будинок, зокрема оригіналів усіх свідоцтв про право на спадщину на ім`я усіх продавців вказаного будинку, оригіналів відповідних витягів про реєстрацію права власності на вказане майно, оригіналу домової книги на вказане домоволодіння, а також оригіналу технічного паспорту на вказаний будинок.

Також зауважує, що укладаючи договір купівлі-продажу вказаного будинку, усі співвласники вказаного будинку, що виступали продавцями, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були обізнані про суттєві умови вказаного договору, як то: кому, за яку суму та на яких умовах здійснюється продаж будинку. Вказане також підтверджується тим, що надаючи позивачу розписки про отримання грошових коштів, співвласники будинку також за текстом зазначають за яку загальну суму здійснюється продаж будинку, а саме 4000 тисячі доларів США, як то було обумовлено ще 17.06.2007 року.

Таким чином, вказаний правочин, а саме купівля - продаж житлового будинку АДРЕСА_2 , є таким, що відбувся, оскільки усі сторони виконали усі свої зобов`язання з приводу передачі майна та розрахунку за нього.

Але одна сторона - співвласники домоволодіння, що виступали в ролі продавців, ухилилися від нотаріального посвідчення вказаного договору (тобто його укладення у нотаріальній формі), через що на теперішній час позивач позбавлений можливості реалізувати своє законне право власності на вказане майно.

Станом на день звернення до Суду частина продавців вказаного будинку померли, а саме гр. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , а ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 . За інформацією, якою володіє позивач, після їх смерті до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Таким чином потенційним спадкоємцем тих часток у спільній власності на будинок, що належали ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , є територіальна громада міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради, а тому одним із відповідачів за вказаною позовною заявою стороною позивача зазначено саме Маріупольську міську раду.

На теперішній час повністю втрачена можливість посвідчити вказаний договір нотаріально, оскільки частина продавців будинку - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже померли, а інша частина продавців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від явки до нотаріуса. Отже, позивач, виконавши усі умови вищевказаного договору купівлі - продажу будинку та вже більше 13 років правомірно володіючи та користуючись ним, на теперішній час позбавлений можливості реалізувати своє законне право власності на вказане майно, зокрема подарувати його членам своєї сім`ї, продати, обміняти чи, залишити після себе у спадок.

Позивач та його представник - адвокат Басівський В.О. до початку судового засідання звернулися із письмовою заявою, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та справу слухати без їх участі.

Представник відповідача Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що Маріупольська міська рада не є належним відповідачем по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просила суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просила суд розглядати справу у її відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.12.1979 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.12.1995 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.05.1952 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.09.2012 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 07.05.1952 року, ОСОБА_18 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_15 та батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 02.02.2018 року, ОСОБА_19 померла ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 22.06.1983 року, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 26.08.1968 року, ОСОБА_20 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_17 , та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 26.01.2002 року, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_18 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 27.03.2007 року, ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22706895 від 13.05.2009 року, ОСОБА_2 належить 1/4 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до реєстраційного свідоцтва № НОМЕР_11 від 09.07.1996 року, 1/2 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_8 (1/4 частки) та ОСОБА_7 (1/4 частки).

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17206446 від 25.12.2007 року, ОСОБА_7 належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17207381 від 25.12.2007 року, ОСОБА_8 належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17207662 від 25.12.2007 року, ОСОБА_3 належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21641551 від 22.01.2009 року, ОСОБА_2 належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22890881 від 01.06.2009 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , належить: ОСОБА_3 належить 1/16 часток; ОСОБА_2 належить 5/16 часток; ОСОБА_7 належить 5/16 часток; ОСОБА_8 належить 5/16 часток.

Відповідно до розписки від 02.06.2007 року, між покупцем ОСОБА_1 та продавцями: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , при свідках: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_1 купив будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , у продавців за 4000 доларів США, які покупець зобов`язався сплатити до 20.06.2007 року.

Відповідно до розписки від 17.06.2007 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцями: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при свідках: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яка засвідчує передачу грошової суми у розмірі 4000 доларів США за купівлю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розписки від 17.06.2007 року, покупець - ОСОБА_1 , власник (продавець) - ОСОБА_7 , при свідках: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яка засвідчує передачу грошової суми у розмірі 4000 доларів США за купівлю домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розписки №376 від 09.12.2008 року, засвідченої адвокатом Аліта О.О., про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 , у рахунок купівлі 1/4 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , 1100 доларів США.

Відповідно до розписки віл 31.05.2011 року, засвідченої адвокатом Колесніковою О.Н., у присутності ОСОБА_16 , про те, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 , в рахунок купівлі 1/16 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , 500 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.321 ЦК Україні право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, і єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом Частиною 1 ст. 219 ЦК України визначено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2019 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його нотаріального посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Пунктом 5 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року визначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. З, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Виходячи з усього вищенаведеного вважаю, що у зв`язку із ухиленням відповідачів від укладення у нотаріальній формі договору купівлі - продажу будинку, а також тими обставинами, що частина продавців будинку наразі вже померла, можливість нотаріального посвідчення (укладення) договору купівлі-продажу наразі втрачена. Отже, оскільки право власності позивача не визнається відповідачами, таке право підлягає захисту у судовому порядку, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись 15, 16, 218, 219, 220, 316, 317, 321, 328, 292, 626, 655, 657 Цивільного кодексу України, ст. 3, 8, 9, 41, 47 Конституції України, ст.ст. 280, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі - продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 17.06.2007 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , з однієї сторони, як покупцем будинку, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , як продавцями (співвласниками) будинку.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП НОМЕР_12 , право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та надвірним спорудами (згідно технічного паспорту виготовленому Маріопольським бюро технічної інвентаризації 15.01.2009 року), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з Маріупольської міської ради, , юридична адреса: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Миру, буд.70, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , РНОКПП: НОМЕР_13 , яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , РНОКПП: НОМЕР_14 , яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 2050,80 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет