Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2021 145/1491/20 2/145/215/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняк І. О. ,

за участі секретаря Крикливої М.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що з 2013 року вона перебувала в фактичному шлюбі з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_4 , відносно якого відповідач встановив батьківство. Після розірвання шлюбу син проживатиме з нею.

12 січня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі.

Спільне майно вони поділять добровільно.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовженні та

збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що

відповідач нічого їй не пояснюючи, за власною ініціативою, розірвав їхні

стосунки і пішов жити окремо. Його поведінкою та цим вчинком він

остаточно розірвав їхні сімейні відносини, в даний час між ними склались такі

стосунки, що примирення уже неможливе. Вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " ОСОБА_5 ".

В судовому засіданні представник позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

12 січня 2016 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4).

Відповідно доч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 197-200, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 12 січня 2016 року виконавчим комітетом Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 1, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище " ОСОБА_5 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 15.01.2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.