Справа № 700/689/21
УХВАЛА

іменем України

"12" листопада 2021 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря судового засідання: Кравець І.О., позивачки: ОСОБА_1 , представника позивачки: ОСОБА_2 , третьої особи: ОСОБА_3 , представника відповідача: Токар О.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комунального закладу «Лисянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Лисянської селищної ради Черкаської області (місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, 10 смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області), відділу освіти Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (місцезнаходження: пл. Миру, 30 смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області), треті особи: директор комунального закладу «Лисянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Лисянської селищної ради Черкаської області Присяжнюк Анатолій Васильович (місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, 10 смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області), начальник відділу освіти Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області Єрмоличева Таїсія Володимирівна (місцезнаходження: пл. Миру, 30 смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області) про визнання накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із роботи незаконним, поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні позивачка та її представник заявили відвід головуючому судді у справі, оскільки раніше суддя Пічкур С.Д. розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно позивачки ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, визнав її винною та в подальшому дана постанова стала підставою для звільнення позивачки з посади, яке вона зараз оскаржує, а тому суддя Пічкур С.Д. не може об`єктивно розглядати дану справу.

Представник відповідача та третя особа проти заяви про відвід судді заперечували вказуючи на її необґрунтованість.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відсутності осіб, що не з`явились у судове засідання.

Заслухавши думку позивача та його представника, представника відповідача та третьої особи дослідивши заяву про відвід судді, матеріали справи в частині підстав заявленого відводу судді, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Згідно п.15.4 Розділ XIII Перехідні положення ЦПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 14 ст. 33 ЦПК України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №700/689/21 розподілена головуючому судді Пічкур С.Д.

Постановленою 11 жовтня 2021 року ухвалою суддя прийняв справу до свого провадження та призначив у ній підготовчий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, передбачені ст. 37 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Так, судом встановлено, що в провадженні судді Лисянського районного суду Черкаської області Пічкур С.Д. перебувала справа про притягнення до адміністративної відповідальності позивачки ОСОБА_1 №700/12/21 (провадження №3/700/28/21) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-4 ч. 1 КУпАП. Суддею Пічкур С.Д. за результатами розгляду даної справи ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП та справу закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 31).

В подальшому, саме на підставі вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення та встановлених судом фактів під час розгляду справи, відповідач звільнив позивачку з займаної посади. (наказ від 06 вересня 2021 року № 51-к а.с. 16).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також бути безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.

У Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії», і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що оскільки суддею Лисянського районного суду Черкаської області Пічкур С.Д. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивачку ОСОБА_1 справа №700/12/21 (провадження №3/700/28/21) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-4 ч. 1 КУпАП, що в подальшому стала підставою для її звільнення, було дано правову оцінку доказам, що свідчить про вже сформовану думку щодо тих чи інших обставин справи, заявлених позивачкою вимог про поновлення на посаді, що тісно пов`язані з справою про адміністративне правопорушення, яка була в провадженні судді Пічкур С.Д., з урахуванням вимог ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка передбачає право сторін на справедливий, незалежний і безсторонній суд, заяву відповідача про відвід судді необхідно задовольнити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 36, 39-41, 197, 258-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву позивачки та її представника про відвід судді Лисянського районного суду Черкаської області Пічкура С.Д. від розгляду даної справи задовольнити.

Відвести суддю Лисянського районного суду Черкаської області Пічкура С.Д. від розгляду цивільної справи № 700/689/21 (провадження №2/700/322/21).

Цивільну справу 700/689/21 (провадження №2/700/322/21) передати до канцелярії Лисянського районного суду Черкаської області для повторного розподілу між суддями в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Оскарження ухвали діючим законодавством не передбачено.

Суддя С.Д.Пічкур