КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/6248/21
Провадження № 2/947/2007/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
24.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що вона - ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, є власником квартири АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що 14.07.2020 року Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради надав відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, згідно яких вбачається, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , яка була знята з реєстрації за цією адресою, та ОСОБА_2 .
Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач - ОСОБА_2 з березня 2001 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , предметів особистого вжитку та майна відповідача в квартирі також немає.
Крім того, позивач вказує, що вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрована у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не проживає у ній, за комунальні послуги не сплачує, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує квартиру, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 25.02.2021 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 26.05.2021 року позивач не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судові засідання не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., за реєстровим № 6456, на праві приватної власності належить квартира, яка розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. (а.с. 7-8).
Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності/довірчої власності: 37478517 (а.с. 9).
З відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 10).
Разом з тим, з заяви сусідів від 31.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з березня 2001 року по теперішній час (а.с. 11).
Положеннями статей 317,319,321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 під час, коли вона належала попередньому власнику - ОСОБА_3 , однак, у зв`язку з тим, що на теперішній час власником квартири є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2020 року, відповідно, ОСОБА_2 втратила право користування вказаною квартирою.
При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Петренко В. С.