Провадження 2/127/4230/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву адвоката Хейніса Олександра Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію.

04.11.2021 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 27.11.2019 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. ст. 156,158 ЦПК України).

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Положеннями п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів заяви про забезпечення позову та матеріалів цивільної справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу укладення між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору дарування квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, представник заявника, визначаюсь зі способом забезпечення вказаного позову, просить суд заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Суд, з метою перевірки інформації щодо належності на праві приватної власності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , здійснив запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З відповіді на такий запит (інформаційна довідка №283098276) вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 , з 2011 року є ОСОБА_5 , який не є учасником цивільної справи. Належна йому квартира не є предметом даного позову.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, не може вийти за її межі, як і обмежити конституційне право особи, яка не є учасником спору та не має жодного відношення до його предмету, на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить цій особі на відповідній правовій підставі.

Суд дійшов висновку, що задоволення внесеної на розгляд суду заяви про забезпечення позову безперечно порушить гарантовані Конституцією України права власника квартири - ОСОБА_5 , про застосування заходу забезпечення позову відносно квартири якого просить представник позивача.

Крім того, застосування заходу забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження квартири, яка йому не належить та не є предметом спору, жодним чином не вплине на виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову судом.

За таких обставин, внесена на розгляд суду заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає та в її задоволенні слід відмовити.

Винесення вказаної ухвали не перешкоджає представнику позивача звернутись до суду з заявою про забезпечення позову повторно, уточнивши свої вимоги та привівши їх у відповідність з Цивільним процесуальним законом.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 149, 151-154, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської Вікторії Станіславівни про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, шляхом заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: