Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 Справа №607/3827/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Паславської

представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває означений позов.

На обґрунтування сторона позивача зазначає про незаконність винесеної нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було взято до уваги рішення суду, змістом мотивувальної частини якого було чітко встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 та має право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_4 з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, безперечно надає право позивачці ОСОБА_3 спадкувати за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємцю четвертої черги за законом.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить вимогу задовольнити.

Представник відповідача не скористався процесуальним правом надати заяву по суті мотивований відзив на позов. Поряд з тим представник відповідача надав суду усні пояснення, змістом яких просив врахувати, що в нотаріуса були відсутні підстави видавати позивачці свідоцтво про право на спадщину, оскільки в резолютивній частині рішення суду відсутня згадка про спільне проживання спадкоємця з спадкодавцем більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази судом встановлено наступні обставини.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №230/2019, після смерті ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_5 про прийняття спадщини від 06 червня 2019 року за №710.

06 червня 2019 року ОСОБА_6 подав заяву про прийняття спадщини за №711.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 подав заяву про відкликання заяви №710 від 06.06.2019 року.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_6 подав заяву про відкликання заяви №711 від 06.06.2019 року.

04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 подав заяву про відмову від прийняття спадщини №1080.

07 жовтня 2019 року, позивачка ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини за №1087.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 07.10.2019 року, ОСОБА_2 , державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2021 року №219/02-31.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Домамирицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 01.06.2019 року.

ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1989 року по 23 жовтня 2018 року.

23 жовтня 2018 року зареєстрований шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .

23 жовтня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/17891/19, ухвалено рішення відповідно до якого, заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено. Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року.

Орім цього, в мотивувальній частині цього ж рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в ході розгляду справи №607/17891/19, було встановлено, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 та має право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_4 з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику ОСОБА_3 спадкувати за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець четвертої черги за законом.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_3 однією сім`єю із померлим ОСОБА_4 більше п`яти років у період з 1989 року по час смерті ОСОБА_4 30.05.2019 року, встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19, та, відповідно, не підлягає доказуванню на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Поряд з тим, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., винесено спірну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2021 року №219/02-31.

Відмова державного нотаріуса у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 обґрунтована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період лише з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року, тобто менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Окрім цього, на звернення позивачки, 05.06.2020 року нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було надане окреме письмове роз`яснення №745/02-14, в останньому абзаці якого зазначено, що факт встановлений юридичний факт спільного проживання має бути викладений саме в резолютивній частині рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що спадкоємці першої черги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини, а спадкоємців другої та третьої черги немає, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3 .

Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, є визнання права, припинення дії, яка порушує право.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 ЦПК України).

Відтак, ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , однак державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори позбавила її можливості реалізувати свої спадкові права.

З огляду на наведене Суд приходить до переконання, що державним нотаріусом помилково заперечено факт перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі у період з 1989 року по 23.10.2018 року, та обставини встановлені Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19.

Також суд вважає протиправним, оскільки це не ґрунтується на законі, висновок нотаріуса про те, що встановлений юридичний факт спільного проживання більш ніж п`ять років, має бути обов`язково викладений саме в резолютивній частині рішення суду:

в порядку окремого (непозовного) провадження Судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження їх наявності або відсутності для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав.

У справі №607/17891/19 особа звернулася за встановленням факту спільного проживання сімєю без реєстрації шлюбу у період з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року, й цей факт встановлено в резолютивній частині рішення суду період же за якого ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_4 , з 1989 року по 23.10.2018 року, доведений документально і не був окремим предметом судового розгляду, а відтак був лише врахований для висновку суду в мотивувальній частини для визначення наявності правових підстав стверджувати, чи має позивачка спадкувати за законом, як особа, котра проживала спільно з спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому, вирішуючи заяву, в мотивувальній частині рішення Суд відзначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_4 з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику ОСОБА_3 спадкувати за законом, а тому проблемою саме нотаріусів є невміння чи небажання читати мотивувальні частини «фактових» рішень судів, обмежуючись, на власний розсуд, врахуванням лише змісту резолютивних частин процесуальних документів .

Насамкінець Суд наголошує, що спірна постанова нотаріуса не є явно необґрунтованою, однак, враховуючи вище встановлені обставини справи та те, що державний нотаріус помилково відмовив у вчиненні нотаріальної дії, слід дійти висновку, що постанова є незаконною.

А тому права ОСОБА_3 , як спадкоємця ОСОБА_4 , підлягають захисту шляхом визнання незаконною та скасування Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2021 року за №219/02-31.

Поряд з тим, вимога про зобов`язання державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , до задоволення не підлягає, оскільки суд не може вирішувати замість нотаріуса та зобов`язувати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, адже такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до ЗУ «Про нотаріат».

Подібного правового висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 01.03.2021 року у справі №437/1878/19.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 82,84, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2021 року за №219/02-31, видану ОСОБА_3 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Тернопільської районної державної нотаріальної контори в дохід державного бюджету 908 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_3 АДРЕСА_1 )

Відповідач Тернопільська районна державна нотаріальна контора вул. Котляревського, 27 м. Тернопіль)

Головуючий суддяВ. М. Братасюк