Справа № 148/1518/21
Провадження №2-о/148/57/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Тульчинська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Заявник є спадкоємцем першої черги після смерті батька, іншим спадкоємцем є його брат - ОСОБА_2 . За життя, батько залишив заповіт на ім`я заявника, яким заповів йому державний акт на земельну ділянку. Заявнику також відомо, що батько склав заповіт і на ім`я його брата, яким заповів останньому житловий будинок.

На час смерті батька заявник постійно з ним проживав, однак, коли він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому відмовлено через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутність підтверджуючих документів про фактичне прийняття спадщини.

Заявник зазначає, що він зі своєю дружиною у 2009 році переїхали проживати до батька в зв`язку з поганим станом здоров`я останнього і проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявнику відомо, що його брат у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не звертався, на час смерті батька спільно з ним не проживав, оскільки проживав у м. Вінниця, а отже, є таким, що спадщину не прийняв, у зв`язку з чим, у разі неприйняття спадщини жодним спадкоємцем, у органу місцевого самоврядування виникає право на визнання спадщини відумерлою та переходу такого майна до її територіальної громади, що робить Тульчинську міську раду заінтересованою особою.

Просить встановити факт свого постійного проживання з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, представник заявника подала заяву про розгляд справи у її та заявника відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засіданння не з`явився, подав до суду заяву про визнання заявлених вимог. Суд розцінює подану ним заяву як заяву про підримання вимог заявника про встановлення факту, оскільки справа розглядається в порядку окремого провадження. У заяві також зазначив, що заявник, який є його братом, приблизно з 2009 року і до дня смерті їх батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з останнім по АДРЕСА_1 . Заявник зі своєю дружиною здійснювали догляд батька після того як він через похилий вік та хворобу не міг пересуватись та доглядати за собою.

Представник заінтересованої особи - Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви про встановлення факту не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.11.2012 виконкомом Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлення Тульчинської міської ради № 87 від 08.07.2021 (а.с. 7) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про зазначене взяті з погосподарської книги № 1.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 вказаний батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Також, відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9), батьком ОСОБА_1 вказаний ОСОБА_3 .

Відповідно до копії заповіту, складеного спадкодавцем ОСОБА_3 16.11.2009 (а.с. 10), він заповів заявнику ОСОБА_1 державний акт на право власності на землю серії ІУ-ВН № 021001, виданий Клебанською сільською радою 29.12.2001.

Копією вказаного державного акту на право власності на землю ІV-ВН № 021001, виданого 29.12.2001 Клебанською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (а.с. 11) підтверджується належність спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки площею 2,03 га., розташованої на території Клебанської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно довідки Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №1081 від 27.11.2012 (а.с. 12), ОСОБА_4 здійснював поховання свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким він проживав на день смерті і вів спільне господарство.

Тульчинською державною нотаріальною конторою заявнику ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю підтверджуючих відповідних документів про фактичне прийняття спадщини.

Згідно довідки Тульчинської міської ради № 707 від 27.10.2021, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і похоронив його син ОСОБА_5 , який на день смерті батька проживав з останнім і вів з ним спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Судом, при розгляді справи не підтверджено реєстрацію місця проживання заявника ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , однак, факт спільного постійного проживання даних осіб до дня смерті спадкодавця підтверджується рядом інших письмових доказів - відповідними довідками Клебанської сільської ради та Тульчинської міської ради.

Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за заповітом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що спадщину прийняв.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на викладене, надавши оцінку усім письмовим доказам, проаналізувавши їх у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішеннь у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. В зв`язку з цим, усі судові витрати, понесені заявником залишаються за ним.

Керуючись ст. 15, 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 263-265, 294, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: