Справа № 368/152/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Лєвшин Н.О.

з участю представника боржника адвоката Матюшенкова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за поданням Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

представник Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянку України, ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї рішеннями суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб боргу в сумі 2 850 154 грн.,обґрунтовуючи подання наступним.

На виконанні Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться Зведене виконавче провадження № 65306994 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб боргу в сумі 2850154 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3 , 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження, виконавцем 29.04.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 29.04.2021 на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики, не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Згідно відповіді на запит Пенсійного фонду України ОСОБА_1 одержує доходи в Приватно-орендному підприємстві «РУНА» за адресою: с. Переселення, вул. Медова, 2, однак кошти по рішенню суду не сплачує.

В ході проведених виконавчих дій на майно та кошти боржника накладено арешт, відповідні постанови надіслані сторонам до відома та виконання.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Окрім того, 08.06.2021 року до відділу надійшло клопотання стягувача про застосування заходів щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України де виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за; рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" № 3857-ХП у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб; вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України "Про судовий збір" не передбачає оплату судовим збором подання виконавця про тимчасове обмеження боржника у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України.

Представник Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить провести судове засідання по справі №368/152/18 за поданням головного державного виконавця Качанюк О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа від 28.07.2021 року без участі державного виконавця, подання підтримує в повному обсязі, щодо рішення покладається на розсуд суду.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Матюшенков Д.В. заперечував проти поданого подання та просив у задоволенні відмовити, оскільки вказане обмеження можливо застосувати лише тоді, коли ДВС виконав всі дії для виконання рішення суду.

Стягувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, заяв та клопотань не надходило.

Суд, вислухавши представника боржника щодо поданого подання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться Зведене виконавче провадження № 65306994 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб боргу в сумі 2850154 грн.

29 квітня 2021 року державним виконавцем винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 368/519/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 8810 грн. та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2 336890,73 грн. та рекомендованим листом 30 квітня 2021 року направлено вказану постанову боржнику на адресу, яка вказана у виконавчому листі /т. 1 а.с. 185-190/.

29 квітня 2021 р. державним виконавцем винесено про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. (т. 1 а.с. 191-192).

29 квітня 2021 р. державним виконавцем було викликано божника до виконавця на 12.05.2021 р. (т. 1 а.с. 193-194).

Державним виконавцем 29 квітня 2021 року винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника /т. 1 а.с. 195-198/.

Стягувачем ОСОБА_3 було подано заяву про повторне відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим листом (т. 1 а.с. 199-200, 201-202).

06 липня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 368/152/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 504 363,38 грн. /т. 1 а.с. 204-205/.

Також в матеріалах справи міститься відповідь від Пенсійного фонду України про відсутність даних на божника (т. 1 ас. 206).

Згідно відповіді на запит державного виконавця отримано відповідь про те, що боржник працює на Приватно-орендному підприємстві «Руна» (т. 1 а.с. 207).

Згідно інформації з Державної фіскальної служби України боржник знято з обліку у контролюючих органах як фізична особа підприємець(т. 1 а.с. 208).

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів вбачається, що у боржника відсутні транспортні засоби /т. 1 а.с. 209/.

На виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника отримано відповіді від банків (т. 1 а.с. 210-214), 216-218.

Стягувачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування до боржника на виїзд за межі України (т. 1 а.с. 215).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт /т. 1 а.с. 223-224/.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що діючим законодавством передбачено можливість обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України за наявності судового рішення про стягнення заборгованості, наявності відкритого виконавчого провадження та ухилення боржника від виконання своїх обов`язків.

Отже, діючим законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Право державного чи приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити не виконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону.

Зокрема, є обов`язком боржника утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє, спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю зміни відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактом невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З наведених обставин у даній справі вбачається, що додані державним виконавцем до подання документи, не вказують на свідоме і умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладеного на неї обов`язку судовими рішеннями.

Надані державним виконавцем матеріали подання містять дані щодо вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання дубліката виконавчого листа, однак з вказаних матеріалів не вбачається, що приватним виконавцем було вчинено всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не здійснено заходи щодо виходу приватного виконавця за місцем проживання боржника та будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення суду. Сам факт не виконання в добровільному порядку рішення суду та відсутність у боржника грошових коштів або майна, не може вважатися ухиленням від виконання рішення чи перешкоджанням в його виконанні.

Факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

За таких обставин подання державного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів.

Керуючись ст.. 441 ЦПК України та Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Кагарлицькому відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду через Кагарлицького районного суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко