Справа № 202/6252/21
Провадження № 6/202/260/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (заінтересована особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (заінтересована особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

З огляду на обрану ОСОБА_1 форму звернення до суду та визначений ним предмет його заяви, дана заява зареєстрована в суді як заява з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за такою заявою необхідно відмовити з огляду на наступне:

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя.

Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України також визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, кожній особі гарантується звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав.

У той же час закріплене в законі право на доступ до суду не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Зокрема, гарантоване ст. 55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства захист прав та інтересів особи здійснюється у порядку конкретного виду судового провадження (позовного, наказного, окремого), а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. Крім того, у випадках, визначених законом, учасники виконавчого провадження вправі ініціювати розгляд питань, пов`язаних із виконанням судового рішення.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом , якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таке тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути скасовано судом за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що у порядку, визначеному розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, може бути скасовано тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яке застосовано судом, тобто встановлене відповідною ухвалою суду.

Між тим, ані заява ОСОБА_1 , ані додані до неї документи, не містять даних щодо постановлення судом ухвали про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Натомість зі змісту заяви ОСОБА_1 і додатків до неї вбачається, що він просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлено відносно нього постановою державного виконавця від 11.08.2020 року у виконавчому провадженні № 56772302 з виконання виконавчого листа № 2-3006/2010 про стягнення аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 .

Так, згідно з копією листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.05.2021 року в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконується постанова Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 11.08.2020 (виконавче провадження № 56772302) стосовно боржника ОСОБА_1 у зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів, яка після реєстрації державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження була передана до відповідної бази Державної прикордонної служби України.

Згідно з частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Згідно з частиною 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 74 Закону України Про виконавче провадження також визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, у разі встановлення державним виконавцем відносно боржника у виконавчому провадженні про стягнення аліментів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України для такого боржника передбачено інший порядок скасування такого обмеження, аніж визначений у розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, що регламентує порядок скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, який застосовується на підставі ухвали суду за поданням державного виконавця.

Отже, в даному випадку законодавством визначено інший порядок звернення до суду щодо скасування встановленого державним виконавцем тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а саме шляхом оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Однак заявник зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця відповідно до ст. 447-448 ЦПК України не звернувся, фактично обрав через систему «Електронний суд» форму звернення до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відповідно до положень статті 441 ЦПК України.

При цьому долучивши до своєї заяви у додатках «позовну заяву», заявник її у встановленому порядку до суду не пред`явив, оскільки вона не була сформована та зареєстрована в системі електронного суду.

Відтак, ураховуючи, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке просить скасувати заявник, установлено постановою державного виконавця у виконавчому провадження з примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів, а не судом у порядку, визначеному статтею 441 ЦПК України, суд вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України необхідно відмовити, оскільки процесуальним законом передбачено іншу форму звернення до суду та порядок скасування встановленого державним виконавцем тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку заявник вправі звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, якщо вважає, що встановленим постановою державного виконавця тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України порушено його права чи свободи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції сплачена при зверненні до суду сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, у разі понесення витрат по сплаті судового збору за подання заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та їх документального підтвердження заявник вправі звернутися з клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (заінтересована особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовити.

Роз`яснити заявнику його право звернутися до суду зі скаргою в порядку, визначеному розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко