ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/54/21 Справа № 178/1105/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - АТ "УкрСиббанк", банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 17 685,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13,00 % на рік, на термін до 14.08.2029 року включно.

Згідно п.8.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_2 14.08.2008 року було укладено договір поруки № 223472.

Відповідачі порушили умови кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 15.07.2016 року мають заборгованість по відсотках та кредиту в розмірі 17 891,61 доларів США, що складається із: 15 697,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 193,85 доларів США - заборгованість за процентами; та заборгованість по пені в розмірі 11 514,97 грн., що складається із: 2 490,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2015 року по 15.07.2016 року; 9 024,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15.08.2015 року по 15.07.2016 року.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 17 891,61 доларів США - заборгованість по відсотках та кредиту, та 11 514,97 грн. - заборгованості по пені, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "УкрСиббанк", посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.08.2020 року, відповідач ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , та змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.172 т.2).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 14.08.2008 року між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 17 685,00 доларів США на термін до 14.08.2029 року включно.

В забезпечення виконання кредитного договору, між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 14.08.2008 року було укладено договір поруки № 223472.

Відповідачі порушили умови кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 15.07.2016 року мають заборгованість по відсотках та кредиту в розмірі 17 891,61 доларів США, що складається із: 15 697,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 193,85 доларів США - заборгованість за процентами; та заборгованість по пені в розмірі 11 514,97 грн., що складається із: 2 490,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2015 року по 15.07.2016 року; 9 024,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15.08.2015 року по 15.07.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлена відмінність підписів обох відповідачів, наявних у копіях договорів кредитування та поруки, від підписів, наявних в копіях паспортів відповідачів. Неявка ж представника позивача в судові засідання позбавляє суд можливості дослідити підписання вказаних договорів та добровільність волевиявлення сторін при їх укладенні, достовірність підписів відповідачів в договорах кредитування та поруки.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (статті 526 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Висновок суду першої інстанції про те, що позичальник та поручитель не укладали (не підписували) договорів кредиту та поруки на підставі порівняння підписів, вчинених у договорах та у паспортах відповідачів є порушенням засад належності, допустимості, достовірності, достатності доказів.

Отже, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував факт підписання договорів кредиту та поруки, може бути висновок почеркознавчої експертизи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

В порушення вказаних вимог процесуального закону, суд першої інстанції не роз`яснив сторонам та не вирішив питання щодо призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки для з`ясування зазначених обставин справи суду необхідні знання відповідного фахівця.

Разом з тим, суд першої інстанції самостійно встановив дані обставини, не маючи при цьому спеціальних знань.

У той же час, під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, колегією суддів сторонам роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

30 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис у графі: «Поручитель» на кожній сторінці у договорі поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладеному між АТ "УкрСиббанк" (колишня назва АКІБ "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 , тією особою, від імені якої він зазначений - ОСОБА_2 , чи іншою особою?

Клопотання мотивовано тим, що вона не підписувала договір поруки, який є предметом спору, обставина належності її підпису, який стоїть на договорі поруки, має бути підтверджена висновком експерта, який має спеціальні знання у цій сфері.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2020 року було витребувано у АТ "УкрСиббанк" оригінал договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладений між АТ "УкрСиббанк" (колишня назва АКІБ "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 .

На виконання вимог ухвали апеляційного суду, АТ "УкрСиббанк" було надано оригінал договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року (а.с.163-164 т.2).

Для з`ясування обставин підписання (укладення) договору поруки, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.10.2020 року було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставлено наступне питання: чи виконано підпис у графі: «Поручитель» на кожній сторінці у договорі поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладеному між АТ "УкрСиббанк" (колишня назва АКІБ "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 , тією особою, від імені якої він зазначений - ОСОБА_2 , чи іншою особою?

На дослідження експерту було надано експериментальні зразки підпису і почерку ОСОБА_2 (а.с.114-137 т.2); вільні зразки - оригінали документів, в яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_2 (а.с.91-109 т.2).

Висновком судового експерта № 4426-20 від 08.02.2021 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у графах «Поручитель» на першій та другій сторінках договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 , виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.

Підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Поручитель» на останній сторінці договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_2 (а.с.209-220 т.2).

Як вбачаєтся з самого тексту Договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 , саме перша та друга його сторінки, які містять повний текст договору із зазначенням предмету договору, обсягу прав та обов"язків сторін договору підписані не ОСОБА_2 , як поручителем, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. А останній аркуш Договору, який було надано на дослідження, в ході якого судовим експертом було встановлено, що він був підписаний саме ОСОБА_2 , однак вказаний аркуш не містить будь яких обов"язків чи прав підписанта, як сторони договору, а лише реквізити сторін.

Тобто, на зазначеній сторінці відсутні належні підтвердження щодо надання апелянтом своєї згоди з будь-якими умовами, правами, обов"язками чи наслідками їх невиконання за Договором поруки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що договір № 223472 від 14.08.2008 року від імені ОСОБА_2 укладений не самою ОСОБА_2 , а іншою особою від її імені.

Доказів, що таке укладення відбулося з відома ОСОБА_2 , за її згодою на це або за її дорученням зробити це іншою особою від її імені, позивачем документально не доведено.

Тому, немає підстав для висновку, що ОСОБА_2 набула права та обов`язки поручителя за укладеним від її імені, але без її відома і згоди на це невідомою і не встановленою особою договором поруки № 223472 від 14.08.2008 року на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 від 14.08.2008 року, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 .

З урахуванням висновку судової почеркознавчої експертизи, встановлено відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладання спірного правочину (погодження з його умовами), а позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом апеляційної інстанції обставин.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 пояснила, що могла підписати і тільки останню сторінку договору поруки № 223472 від 14.08.2008 року, під час перебування у нотаріуса, оскільки їй на підпис було надано певну кількість документів, як дружині відповідача для надання згоди на укладання кредитного договору її колишнім чоловіком ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 , як поручителем.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_2 щодо не підписання (не укладення) договору поруки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки, ОСОБА_2 за наведених обставин не може вважатися поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за укладеним ним кредитним договором № 0 від 14.08.2008 року, укладеним з АКІБ "УкрСиббанк", немає підстав для стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку як з поручителя заборгованості за вказаним цим кредитним договором.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк", колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження обставин, на які посилається АТ "УкрСиббанк" як на підставу своїх вимог, до позовної заяви було надано: копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписку з поточного рахунку позичальника як доказ надання кредитних коштів.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не встановив у повному обсязі всіх фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, не перевірив належним чином подані позивачем документи, що підтверджують наявність укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_1 договору кредиту, та невиконання належним чином останнім їх умов, та безпідставно відмовив в задоволенні позову АТ "УкрСиббанк", пославшись на не доведення укладення сторонами спірних договорів.

Позивач в обґрунтування розміру заборгованості посилався на наявний в матеріалах справи розрахунок, відповідно до якого станом на 15.07.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 17 891,61 доларів США, що складається із: 15 697,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 193,85 доларів США - заборгованість за процентами; та заборгованість по пені в розмірі 11 514,97 грн., що складається із: 2 490,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2015 року по 15.07.2016 року; 9 024,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15.08.2015 року по 15.07.2016 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.08.2008 року станом на 15.07.2016 року в розмірі 17 891,61 доларів США, що складається із: 17 891,61 доларів США - заборгованість по відсотках та кредиту; 11 514,97 грн. - заборгованість по пені, що складається із: 2 490,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17.07.2015 року по 15.07.2016 року; 9 024,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15.08.2015 року по 15.07.2016 року.

Натомість відповідачем ОСОБА_1 не було спростовано наданий розрахунок ні в суді першої, ні апеляційної інстанції.

Колегією суддів установлено, що на теперішній час відповідач не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням умов договору.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог. У задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплачених останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 17 069,68 грн. (6 827,87 грн. + 10 241,81 грн. = 17 069,68 грн.).

Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 14 серпня 2008 року станом на 15 липня 2016 року в розмірі 17 891,61 доларів США, що складається із: 15 697,76 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 193,85 доларів США - заборгованість за процентами; та заборгованість по пені в розмірі 11 514,97 грн., що складається із: 2 490,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 17 липня 2015 року по 15 липня 2016 року; 9 024,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 15 серпня 2015 року по 15 липня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 17 069,68 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко