Провадження № 2/643/4384/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрит», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Калінін С.К., який діє в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Александрит» (далі відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5026, виданий 30.03.2020 Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Мотивував тим, що кредитний договір укладений між сторонами нотаріально не засвідчений, тому нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису.

Ухвалою суду від 18.06.2021 відкрито провадження, та вирішено справу проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив відповідно до якого заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити у задоволені позову. Мотивував тим, що банк пред`являв претензію до боржника, банком додержано усіх процедур необхідних для належного вчинення виконавчого напису, а сам виконавчий від 30.03.2020 вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. є законним та вчинений з додержанням норм чинного законодавства.

Судом встановлено, що 27.11.2018 ОСОБА_2 уклав кредитний договір № 1675168 з ТОВ «Александрит», який нотаріально не посвідчений ( а.с. 21-22).

30.03.2020 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. вчинив виконавчий напис, яким задовольнив вимоги ТОВ «Александрит» та стягнув з ОСОБА_2 кошти за кредитним договором № 1675168 від 27.11.2018 в сумі 16422,00 грн. ( а.с.20).

06.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 23).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У частинах 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського адміністративного суду України від 22.02.2017 залишено без змін.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.03.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулось на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви та 454,00 грн. в рахунок сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

При визначенні розміру судових витрат, суд вважає, що заявлена сума у розмірі 5000,00 грн., відповідно до Додатку № 1 від 26.04.2021 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н21 від 26.04.2021, є неспівмірною з обсягом проробленої адвокатом роботи. Так враховуючи складність справи, беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткову компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, яку визначити у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрит», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 5026, який вчинений 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрит» заборгованості в розмірі 16422,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрит» (Код ) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрит» (Код ) на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Афанасьєв