Справа № 461/1476/21
Провадження № 2/461/891/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариство «ФІДОБАНК» (правонаступника Акціонерного товариства «ФАКТОРІАЛ-БАНК»), ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним та скасування заборони відчуження нерухомого майна,

встановив:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариство «ФІДОБАНК» (правонаступника Акціонерного товариства «ФАКТОРІАЛ-БАНК»), ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним та скасування заборони відчуження нерухомого майна.

Ухвалою суду від 25 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в засідання не з`явилися, із заявами про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності не зверталися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Позивач 19.07.2021 року, 30.09.2021 року, 03.11.2021 року не з`явився в судове засідання. Документів на підтвердження причин поважності неявки в судові засідання не подав. З письмовими клопотаннями про відкладення розгляд справи суду не звертався. Заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не подав.

Згідно із п.4 ч.8 ст.128 ЦПК, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у визначений законом спосіб повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Зокрема, наведене підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про врученняпоштового відправлення.

Судові повістки (повідомлення) були вручені позивачу у відповідності до вимог ст.128 ЦПК, відтак про час, дату та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи: судовими викликами з відміткою про отримання судової повістки з особистим підписом позивача.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5 ст. 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19).

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, положеннями статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України" та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалюючи дане рішення у справі, суд також враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка в силу положень ст. 10 ЦПК України, являється преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Беручи до уваги вищезазначені обставини та мотиви, враховуючи, що позивач був повідомлений про дати час та місце проведення засідань, проте в жодне засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки та заяви про розгляд сприви за його відсутності не надав, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариство «ФІДОБАНК» (правонаступника Акціонерного товариства «ФАКТОРІАЛ-БАНК»), ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним та скасування заборони відчуження нерухомого майна слід залишити без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, що не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом.

Керуючись п. 3 ч.1. ст.257 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариство «ФІДОБАНК» (правонаступника Акціонерного товариства «ФАКТОРІАЛ-БАНК»), ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним та скасування заборони відчуження нерухомого майна залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.