УХВАЛА
15 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнко А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Білицького Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, -
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.
21.10.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.09.2021 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.
Заява мотивована тим, що подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідала вимогам визначеним у ч.1 ст.151 ЦПК України оскільки в ній не було зазначено ціну позову та пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову. Крім того заява про забезпечення позову не містила належного обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову та доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, обраний позивачем захід забезпечення позову безпосередньо не пов`язаний з предметом спору та не є співмірним із заявленими у позові вимогами визнання недійсним договору дарування. Крім того позивач звернувся до суду із позовною вимогою про визнання недійсним Договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Швецовою О.С., зареєстрованого за номером №4142 від 29.11.2010 року, тобто укладеного майже 11 років тому. Таким чином, відповідач вважає, що при зверненні до суду позивачем порушено строк позовної давності.
Крім того, заява про забезпечення позову позивачем була подана одночасно з позовною заявою. При цьому, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.10.2021 позовна заява була залишена без руху із наданням позивачеві 10 денного строку для усунення недоліків позовної заяви, отже вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі мало бути вирішено після відкриття провадження у справі.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Білецький Є.М. підтримав подану ОСОБА_2 заяву про скасування заходів забезпечення позову та просив її задовольнити з підстав викладених у заяві.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував та надав письмові пояснення у яких зазначив про те, що вважає клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову не обґрунтованим оскільки, доводи відповідача щодо порушення норм процесуального права в частині не вжиття зустрічного забезпечення не впливають на висновок суду щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не є підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову. Крім того, зазначає, що майно на яке накладено арешт, як об`єкт цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, отже ризик відчуження даного майна за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним. Оскільки право власності на спірне майно наразі зареєстровано за відповідачем отже відповідач може відчужити на користь третіх осіб спірне майно, що у подальшому призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому вжиття відповідних заходів забезпечення позову на час розгляду справи не обмежують права відповідача у користуванні вказаним майном, а лише обмежує можливість розпоряджатися ним. Стосовно доводів відповідача щодо невідповідності заяви про забезпечення позову нормам процесуального законодавства в частині не зазначення ціни позову вказав, що при звернення до суду ним сплачено судовий збір відповідно до вимог законодавства про що зазначено у прохальній частині заяви. Зазначає, що безпідставними є також твердження відповідача щодо скасування заходів забезпечення позову через ніби пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки про порушення свого права він дізнався лише у червні 2021 року отже з часу починається перебіг строку позовної давності, крім того, нормами діючого законодавства не передбачається обов`язок суду при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Судом встановлено, що 29.09.2021 року у провадження Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.
Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову.
Згідно із п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших майно осіб.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Щодо доводів відповідача ОСОБА_2 про підстави скасування заходів забезпечення позову суд зазначає наступне.
Так посилання відповідача на те, що суд не мав права розглядати заяву про забезпечення позову, оскільки позовна заява разом з якою було подано заяву про забезпечення позову була залишена без руху, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно правового висновку зробленого Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 провадження № 61-3480сво21 у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.
Щодо доводів відповідача про те, що у заяві про забезпечення позову не було зазначено ціну позову та пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Так, оскільки позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з яким ОСОБА_1 звернувся до суду є позовом немайнового характеру, а тому і відсутня ціна позову.
Щодо відсутності у заяві про забезпеченні позову пропозиції зустрічного забезпечення позову суд зазначає про те, що зустрічне забезпечення застосовується на розсуд суду, крім випадків, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, яких заявником у даному випадку не доведено і необхідності зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст.154 ЦПК України також не обґрунтовано. Крім того, при задоволенні заяви про забезпечення позову судом було встановлено, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову судом було перевірено відповідність заяви вимогам цивільного процесуального законодавства.
Щодо доводів відповідача про те, що відсутні підстави для забезпечення позову а також про те, що застосовані заходи забезпечення позову є не співвідносним з заявленими у позові вимогами суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст.15 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Виходячи із аналізу наданих ОСОБА_1 документів та враховуючи наведені вимоги закону, суд вважає що із врахуванням предмету спору є обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами про визнання недійсним Договору дарування житлового будинку.
Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову, на думку суду, призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки спірне майно відповідача, законність права власності на яке є предметом спору, може бути відчужене відповідачем у будь-який час.
Враховуючи наведене, судом відхиляються доводи відповідача про те, що обраний позивачем захід забезпечення позову безпосередньо не пов`язаний з предметом спору та не є співвідносним із заявленими у позові вимогами визнання недійсним договору дарування.
При цьому суд бере до уваги, що застосування даного виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, гарантованих ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду із позовною вимогою про визнання недійсним договору дарування, який було укладено 29.11.2010 року суд зазначає наступне.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
А відтак, вжиті судом заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки власника майна під час розгляду судового спору, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. При цьому вжиті судом заходи забезпечення позову не позбавляють ОСОБА_2 права користуватись належним їй нерухомим майном.
Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 158, 260, 261, 353, 354, ЦПК України, суд, -
У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору дарування житлового будинку відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.
Повний текст ухвали виготовлено 19.11.2021.
Суддя: А.Б. Алєксєєнко