Справа № 368/673/21
Рішення

Іменем України

"28" жовтня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок,-,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом та просили визнати за кожним, а саме : за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивували заяву тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (далі - Позивачі) з 2004 року по цей час проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок Позивачами був придбаний у спадкоємців ОСОБА_5 . Зокрема, між ними існувала домовленість, згідно з якою Позивачі сплачують вартість будинку та проживають у ньому, а після оформлення спадкоємцями права власності на будинок, між ними та Позивачами буде укладено договір купівлі-продажу будинку та проведено державну реєстрацію прав на нього.

На підтвердження намірів сторін, Позивачі передали грошові кошти за будинок та вселилися до нього.

Після тривалого часу з`ясувалося, що спадкоємці не оформили документів на спадщину. На даний час спадкоємці стверджують, що в них відсутні документи згідно яких вони би могли оформити спадщину, а тому не можуть цього зробити.

Таким чином, Позивачі не можуть у встановленому законом порядку укласти договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та провести державну реєстрацію прав на нього.

Оскільки в інший спосіб захистити права Позивачів неможливо, вони змушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будинок за набувальною давністю.

Відповідно до ст. ст. 3, 15 Цивільного кодексу України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод і інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових відносин.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про надувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року.

Відповідно до акта депутата та довідки Кагарлицької міської ради Позивачі проживають в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 2004 року по даний час. Позивачами та спадкоємцями спірного житлового будинку було вчинено дії, що підтверджують їхні наміри укласти договір купівлі-продажу цього майна. Проте, особи, які мають права на будинок, ухиляються від укладення договору купівлі-продажу та водночас не заявляють про свої права на будинок.

Згідно з відомостями БТІ, станом до 01.01.2013 р., державна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася.

Отже, право власності на вищевказаний будинок, у якому на даний час проживають Позивачі, до цих пір не було зареєстровано та визначити власника будинку неможливо.

На сьогоднішній день Позивачі продовжують проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном, доглядають за будинком та утримують його. Позивачі обробляють земельну ділянку біля будинку.

Отже, є всі підстави вважати, що якщо власник майна або його правонаступники тривалий час не виявляли наміру визнати річ своєю, то вони погодились з її втратою, і при відсутності презумпції права державної власності, слід визнати цю річ власністю фактичного добросовісного володільця. Тобто інститут набувальної давності захищає права теперішнього володільця проти попереднього.

Оскільки Позивачі протягом більше двадцяти років відкрито, безперервно володіють будинком, а попередній власник або правонаступники не бажають визнавати річчю своєю, за Позивачами може бути визнано право власності на будинок за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за надувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримала та просила задоволити повністю, надала суду заяву спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , де вказано що він не заперечує проти позову та пояснила, що заплатила 500 грн. ОСОБА_6 після смерті спадкодавця за спадковий будинок і який при цьому зобов`язався отримати документи на спадкове майно і укласти договір купівлі продажу , але не виконав .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися і розгляд проведено у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відкрита спадкова справа за заявою про прийняття спадщини онука спадкодавця ОСОБА_6 мати якого ОСОБА_7 померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказані обставини підтверджуються повідомленням державного нотаріуса від 20.09.2021 року яке суд оцінює критично так як відповідно до положень ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР ( 1960 року ) онуки спадкодавця не включені до першої і другої черг спадкоємців за законом і відсутні дані про спадкування за заповітом вказаної особи . Також відповідно до ст.549 ч.2 ЦК УРСР ( 1960 року ) строк прийняття спадщини закінчився через 6 місяців з дня відкриття спадщини який є днем смерті спадкодавця, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до ст. 555 ч.1 п.5 ЦК УРСР ( 1960 року) ні один із спадкоємців не прийняв спадщини і спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.

Згідно довідки виконкому Кагарлицької міської ради від 7.07.2021 року та підтвердження депутата міської ради від 7.07.2021 року позивачі, серед яких вказано і ОСОБА_4 , 2005 року народження , проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 з 2004 року по день видачі довідки і зареєстровані по іншій адресі по АДРЕСА_2 . Довідку в частині відомостей відносно ОСОБА_4 суд оцінює критично , як помилкову, у зв`язку з невідповідністю дати народження і обставин які зазначені в довідці. Також довідка не містить даних про безперервне володіння позивачами спірним майном.

Згідно наданого технічний паспорту від 5.07.2021 року спірний житловий будинок побудовано в 1968 році.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно правової позиції в постанові КЦС ВС від 28.04.2020 року у справі №552/1354/18 позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа , яка володіє майном за волею власника і завжди знала хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно яке не має власника, або власник якого не відомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за надувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Суд роз`яснив право позивачу ОСОБА_3 клопотати до суду про заміну відповідача Кагарлицьку міську раду на належного відповідача ОСОБА_6 , так як позов обґрунтовувався фактично належністю майна ОСОБА_6 і позивач відмовилась скористатись таким правом.

Позивачі відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України не довели, що добросовісно заволоділи чужим майном ОСОБА_6 і що ОСОБА_6 є власник спірного майна в порядку спадкування та безперервність володіння спірним майном протягом десяти років, а тому в задоволенні позову з підстав , вказаних в позові, відмовити повністю.

Керуючись ст. 344 ч.1 ЦК України, ст.ст.529, 549, 555 ЦК УРСР ( 1960 року), ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.11.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко