Провадження № 2/761/2842/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Ковальчук В.А., Бондар О.Д.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представників відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.1990 року ОСОБА_7 та позивачу як члену її сім`ї було видано ордер на право зайняття зазначеної квартири. 02.12.1999 року у квартиру було прописано відповідача, який є сином позивача.

26.02.2016 року на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації позивача було визначено наймачем квартири.

Як зазначає позивач, у квартирі фактично проживає лише вона. В той же час відповідач не проживає у квартирі без поважних причин більше ніж 6 місяців.

09.10.2020 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що відповідач приймає участь в утриманні квартири сплачуючи квартирну плату та здійснюючи повірку лічильників. Крім того відповідач зазначає, що він залишив місце реєстрації саме у зв`язку з його навчанням, а тому він не проживає в квартирі з поважних причин.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.10.1990 року ОСОБА_7 на сім?ю в складі двох осіб (вона та дочка - ОСОБА_5 ) був виданий ордер №18659 серія Б на право зайняття житлового приміщення площею 25,6 кв.м., що складається з двох кімнат в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 (син позивача) зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 02.12.1999 року по даний час.

Розпорядженням Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №95 від 26.02.2016 року змінено договір найму ОСОБА_5 на зазначену квартиру з померлої матері ОСОБА_7 .

Як зазначає позивач, відповідач з 1990 року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації на підтвердження чого надала копії актів по фактичне проживання особи від 12.06.2020 року.

В той же час як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 з 20.07.2017 року по 30.06.2021 року є студентом очної форми навчання спеціальності «Інструменти естрадного оркестру» Московського губернського коледжу мистецтв, який знаходиться в м.Москва Російська Федерація.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з січня 2020 року відповідач сплачує за житлово-комунальні послуги за утримання квартири АДРЕСА_1 .

Вказану обставину позивач не заперечувала.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пояснили, що відповідач не проживав в квартирі АДРЕСА_1 .

В той же час свідки в судовому засіданні підтвердили, що квартира була в непридатному для проживання дитини стані, оскільки вона захаращена сміттям.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала вказану обставину та зазначила, що її мати дійсно мала захворювання та приносила додому речі зі смітника внаслідок чого вся квартира була захаращена непотрібними речами.

Стаття 71 ЖК УРСР визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно з положеннями статті 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців, оскільки відповідач відсутній в квартирі в зв`язку з навчанням та квартира є непридатною для проживання (без проведення належних заходів по її прибиранню та ремонту), суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, -

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 серпня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула