Справа № 164/255/20 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І. С.
Провадження № 22-ц/802/1244/21 Категорія: 44 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Галицької І. П.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, за апеляційною скаргою відповідача Головного Управління Національної поліції у Волинській області на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності посадовими особами СРПП Маневицького ВП ГУНП у Волинській області йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, який він зазнав у зв`язку з їх незаконними діями за наступних обставин. Будучи інвалідом 2 групи, він також працює на посаді землевпорядника в Троянівській сільській раді Маневицького району, у зв`язку з чим зранку 20 липня 2018 року разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який перебував за кермом належного сільській раді автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхали з с. Троянівка на виконання робіт по облаштуванню бази відпочинку «Красні мости» на р. Стохід. Після закінчення робіт орієнтовно після 19 години 20 липня 2018 року ОСОБА_6 повіз усіх цим же автомобілем додому в с. Троянівка і, проїхавши с. Черськ, раптово зупинив автомобіль, повідомивши про те, що попереду в кущах помітив поліцейський автомобіль і у зв`язку з тим, що у нього відсутні будь - які документи на транспортний засіб, вийшов із автомобіля, відкрив капот та, зійшовши з проїжджої частини, пішов назад в сторону с. Черськ. Він з ОСОБА_5 також вийшли із автомобіля, після чого до них підійшли два працівники поліції Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які почали з`ясовувати, хто водій транспортного засобу. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пояснили, що керував автомобілем ОСОБА_6 і що він пішов в село, однак поліцейські з невідомих причин вирішили, що за кермом був саме позивач і почали вимагати у нього документи на автомобіль, а в подальшому застосували фізичну силу, наносили тілесні ушкодження, погрожували застосуванням зброї. Застосувавши фізичну силу і спеціальні засоби - кайданки, затримали його, таким чином обмеживши його пересування та помістили у поліцейський автомобіль. Після затримання та поміщення у службове авто поліцейські поїхали разом із ним в с. Черськ до гр. ОСОБА_9 , де перебували близько 30 хвилин. Потім поліцейські повернулися до автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 сів за кермо, а він із ОСОБА_8 поїхав в поліцейській машині. По дорозі в с. Троянівка приблизно в період з 21 години по 21 годину 15 хвилин ОСОБА_7 зателефонував до Троянівського сільського голови, щоб той наказав дружині позивача принести його паспорт до автомобіля. Коли дружина принесла закордонний паспорт, поліцейські сфотографували його і вони поїхали лісовою дорогою з с. Троянівка в смт. Маневичі. Таким чином, його доставили до Маневицького райвідділку, а звідти близько 23 години 30 хвилин доставили до Маневицької ЦРЛ для проведення медичного огляду. Після проходження огляду його знову доставили в Маневицький ВП ГУНП. Через застосування до нього фізичної сили поліцейськими, у зв`язку з перенесеним стресом, а також враховуючи, що він, будучи хворим на цукровий діабет, не мав змоги прийняти обов`язкові ліки, стан здоров`я настільки погіршився, що він не розумів, які документи складають щодо нього і не мав змоги через такий стан здоров`я їх підписувати та викладати письмово будь - які зауваження. При цьому просив, щоб йому надали можливість скористатися правовою допомогою адвоката, однак поліцейські на це не відреагували. Впродовж усіх цих подій він постійно наголошував поліцейським, що він не був водієм автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , і не керував ним, незважаючи на це на нього були складені: протокол АА № 201006 про адміністративне затримання від 20 липня 2018 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 693385 від 20 липня 2018 року за ст. 185 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 110274 від 20 липня 2018 року за ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу 425 гривень, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 11153 від 21 липня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані протоколи та постанова були оскаржені до суду та скасовані, а провадження закрито. Незаконне притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу призвело до негативних змін в його житті, що супроводжувалося негативними психоемоційними переживаннями. Так, окрім фізичного болю, його турбували щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих подій 20 липня 2018 року. В нього порушився сон, почали турбувати часті головні болі, через щоденні думки і спогади про вказані події відчував страх їх можливого повторення, з приводу чого також змушений був звертатися за медичної допомогою до лікаря - психіатра і проходити відповідне лікування. Порушився також нормальний ритм життя через те, що був змушений брати участь в судових засіданнях у трьох судових провадженнях, де був змушений надавати пояснення з приводу психотравмуючих для нього подій. Заподіяна моральна шкода перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, просив позов задовольнити і стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 400000 гривень моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. В подальшому позовні вимоги були зменшені, просив стягнути 147 433 грн. моральної шкоди.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 16 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 147 433 гривні моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Стягнуто з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судові витрати: 1 474 гривні 33 копійки судового збору, витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень, витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 14 709 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Головне Управління Національної поліції у Волинській області подав апеляційну скаргу, на обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вказане рішення суду критеріям верховенства права не відповідає, оскільки були допущені порушення принципи цивільного судочинства, невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, позивач не довів обставин щодо нібито незаконності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, та факт заподіяння немайнової шкоди, дане свідчить про відсутність складових, за яких можливе виникнення права на відшкодування моральної шкоди. З висновку експерта за результатами проведеної судової психологічної експертизи вбачається, що можливий розмір відшкодування за завдані страждання позивачу складає 147433 грн, вважає, що розрахунок відшкодування моральної шкоди супроводжується рекомендаційною формою. Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що душевні страждання позивача, викликані протиправними діями посадових осіб, яка пов`язана із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, адміністративним затриманням, застосуванням заходів фізичного впливу та порушенням права на захист, підтвердженою відповідними судовими рішеннями, висновком експерта про проведення судової психологічної експертизи, а також врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Завдання позивачу моральної шкоди пов`язується ним із протиправними діями посадових осіб Головного управління Національної поліції України у Волинській області

Судом установлено, що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 1 жовтня 2018 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серія НК №110274 від 20 липня 2018 року та закрито провадження у справі.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що 20 липня 2018 року біля 22 години 10 хвилин на автомобільній дорозі Черськ - Троянівка ОСОБА_1 не керував автомобілем «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не втікав від працівників поліції, не вчиняв злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення заявляв про необхідність залучення захисника, однак йому було відмовлено.

Зазначені в судових рішеннях події та обставини, за яких вони відбувалися, а також переживання ОСОБА_1 та пригнічений моральний стан після зазначених подій також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 ..

Частиною четвертою ст. 82 ЦПК унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Згідно з частиною третьою ст. 19 ЗУ «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Із висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 9973 від 23 лютого 2021 року вбачається, що ситуація, яка пов`язана із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, адміністративним затриманням, застосуванням заходів фізичного впливу та порушенням права на захист (згідно обставин встановлених і зазначених у постанові Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року у справі №164/1532/18, рішенні Маневицького районного суду Волинської області від 1 жовтня 2018 року у справі №164/1324/18, постанові Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року у справі №164/1142/18 ) є психотравмуючою для ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, адміністративного затримання, застосування заходів фізичного впливу та порушення права на захист (за обставин, встановлених і зазначених в постанові Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2018 року у справі №164/1532/18, рішенні Маневицького районного суду Волинської області від 1 жовтня 2018 року у справі №164/1324/18, постанові Маневицького районного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року у справі №164/1142/18. Можливий розмір відшкодування за завдані страждання ОСОБА_1 (моральну шкоду) складає 147 433 гривні.

Заявою від 30 березня 2021 року позивачем ОСОБА_1 зменшено позовні вимоги до 147 433 гривень.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Враховуючи фактичні обставини справи, тривалість моральних страждань позивача та негативні наслідки, які для нього настали у зв`язку із порушенням його прав, суд першої інстанції, врахувавши висновок експертизи, правильно визначився з розміром такої шкоди і тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, який дав їм вірну правову оцінку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

За правилами ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Головного Управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 16 червня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді :