ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №592/4046/21

Номер провадження 22-ц/816/1460/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

треті особи: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Хоменко Вікторія Василівна, Сумська міська рада, Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради, Акціонерне товариство «Сумиобленерго»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стадника Семена Валерійовича

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 серпня 2021 року в складі судді Косолап М.М., постановлене у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 09 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому після остаточного уточнення позовних вимог, просила суд зобов`язати ОСОБА_2 вчинити певні дії, а саме: знести громадський будинок (офісне приміщення) під літерою А-І, загальною площею 29,2 квадратних метрів, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно: 30261087, що розміщене на земельній ділянці з кадастровим номером :11:007:0031, привівши земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :11:007:0031 в попередній стан. Визнати недійсним правочин, а саме договір дарування від 28.04.2010 р. ВМТ 236825 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 під літ. А-І, площею 29,2 посвідченого приватним нотаріусом Хоменко В.В., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно, нежитлове офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , під літ. А І, площею 29,2 , здійснений Комунальним підприємством «Сумське міське БТІ» Сумської міської ради від 22.04.2010 року за № 2037. Скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно, нежитлове офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , під літ. А І площею 29,2 , здійснений 29.04.2010 р. номер запису 2037 в книзі 26, здійснений приватним нотаріусом Хоменко В.В. Стягнути з відповідачки всі судові витрати на правову допомогу.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , як власниця нежитлового офісного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 здійснює незаконне використання орендованої у міській раді земельної ділянки та здійснює розміщення на ній пересувної ков`ярні. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 стала власником офісного нежитлового приміщення саме як фізична особа в 2010 році. Зазначає, що наявність у неї реєстрації фізичною особою підприємцем не свідчить про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що відповідач ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність 11.05.2010 року та не є фізичною особою підприємцем. Вказує, що спірне нежитлове приміщення, що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 під літ. А-І. було збудоване в 2009 році з порушенням норм чинного законодавства. Вказує, що через розміщення нежитлового приміщення відповідачки над лініями електропередач високої напруги створюється загроза її життю та здоров`ю та інших осіб, покупців, випадкових перехожих на вказаних земельних ділянках поблизу нежитлового приміщення відповідачки у радіусі 8 метрів. Зазначає, що через незаконне розміщення цього нежитлового приміщення, вона позбавлена можливості здійснити реконструкцію власного нежитлового приміщення, що знаходиться на суміжній земельній ділянці, якою вона правомірно користується. Вказує, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Разом з тим, в оскаржуваному договорі дарування не визначено його істотну умову, не зазначено в договорі кадастровий номер земельної ділянки на котрій розміщено таке нежитлове приміщення, оскільки на день посвідчення договору дарування у відповідачки земельна ділянка не перебувала ні у власності, ні у користуванні. Вказує, що дарувальнику належало спірне нежитлове приміщення на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 25.03.2010 року. Проте вказане рішення було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2010 року. Зазначає, що ОСОБА_3 відомі ці обставини, а тому державна реєстрація такого права власності має бути скасоване. Таким чином, здійснюючи дарування спірного нерухомого майна останній діяв поза своєю волею. Оскільки договір дарування від 28.04.2010 року спірного нежитлового приміщення не відповідає вимогам, встановленим законом, то запис про державну реєстрацію права власності від 29.04.2010 є незаконним.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 серпня 2021 року провадження по справі закрито.

Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право звернутися з позовною заявою у порядку господарського судочинства до Господарського суду Сумської області.

Після набрання ухвалою суду законної сили, скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 21.04.2021 (справа № 592/4046/21, провадження № 2-з/592/59/21) - заборону вчиняти будь які дії, пов`язанні з відчуженням громадського будинку (офісного приміщення) під літерою А-І, загальною площею 29,2 кв.м., реєстраційний номер майна 30261087, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за суб`єктним складом та характером спірних відносин щодо звільнення земельної ділянки, приведення її у попередній стан, знесення нежитлового приміщення, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 та використовується нею у господарській діяльності, даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Стадник Семен Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково закрив провадження по справі, оскільки декілька вимог з останньої редакції позову визнавалися представником відповідача як такі, що підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства, а саме, про визнання договору дарування недійсним, та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказує, що між сторонами не виникало жодних господарських правовідносин, оскільки між ними не укладалися господарські договори, а відповідачами є фізичні особи. Позивач та відповідач є власниками спірної нерухомості саме як фізичні особи, а не фізичні особи підприємці.

Від відповідачів відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

Від третіх осіб пояснення з приводу апеляційної скарги до суду не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідачі та інші учасники справи до суду не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, фізична особа підприємець ОСОБА_4 за договорами оренди земельної ділянки від 18.05.2004, отримав 21.08.2009 в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка надавалась під розміщеним літнім майданчиком землі комерційного використання. Постійна поштова адреса об`єкту АДРЕСА_2 присвоєна за замовленням фізичної особи підприємця ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.08.2014 (Т. 1 а.с. 23 28, 48).

ОСОБА_1 набула право власності на нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ. К-1 по АДРЕСА_2 за договором дарування нежитлового приміщення посвідченим 29.05.2015 року.

25.12.2018 між Сумською міською радою, підприємцем ОСОБА_4 і підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки та змінено орендаря з підприємця ОСОБА_4 на підприємця ОСОБА_1 , у зв`язку з набуттям підприємцем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно у м. Суми, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :11:007:0005 (Т. 1 а.с. 50).

Предметом оспорюваного правочину - договору дарування від 28.04.2010 є нежитлове приміщення (громадський будинок (офісне приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , під літ. А-І, площею 29,2 кв.м., розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради, сторонами фізична особа підприємець ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

При цьому у договорі зазначено про набуття дарувальником права власності на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 25.03.2010 зареєстрованим Комунальним підприємством «Сумське міське БТІ» Сумської міської ради від 22.04.2010 за № 2037. Право власності зареєстровано у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.04.2010 (Т. 1 а.с. 131 132).

Рішенням Сумської міської ради від 30.11.2011 підприємцю ОСОБА_2 надано в оренду землі громадської забудови під розміщеним офісним приміщенням по АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с. 239).

26.03.2012 фізична особа підприємець ОСОБА_2 уклала Договір оренди земельної ділянки, предметом якого є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , під розміщеним офісним приміщенням (Т. 1 а.с. 136 140).

В подальшому, 17.08.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_2 уклала договір оренди земельної ділянки на підставі рішення Сумської міської ради від 26.07.2017 і отримала в оренду виділену в натурі земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:007:0031 під розміщеним офісним приміщенням, категорія землі житлової та громадської забудови строком до 26.07.2022 (Т. 1 а.с. 142- 145).

11.05.2010 державним реєстратором виконавчого комітету Сумської міської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено запис за № 3006085 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Поняття «суд встановлений законом» включає в , зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція господарських та цивільних судів, це ст. 20 Господарського процесуального кодексу України та ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах вказувала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Таким чином, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами

Приватноправові відносини, що характерні для цивільного судочинства вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Визначаючи юрисдикцію спору необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі. Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі № 675/33/19.

Звертаючись до суду з позовом, позивач була зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа підприємець, а в належному їй нежитловому приміщенні розміщено магазин, в якому здійснюється підприємницька діяльність. Сам факт реєстрації за позивачем права власності на належне їй нежитлове приміщення як за фізичною особою не спростовує той факт, що спір виник з приводу здійснення між двома господарюючими суб`єктами господарської діяльності оскільки фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Крім того, обґрунтовуючи порушення свого права позивач зазначила, що фактично розташування нежитлового приміщення відповідача заважає їй здійснити реконструкцію належного їй нежитлового приміщення яке фактично використовується під провадження підприємницької діяльності.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка також оспорює правомірність набуття у власність фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 нерухомого майна та подальше його відчуження за оспорюваним правочином. Запис про реєстрацію права власності за ФОП ОСОБА_3 на нерухоме майно, нежитлове офісне приміщення, здійснено як за фізичною особою підприємцем за рішенням господарського суду і він, саме як підприємець виступав стороною оспорюваного правочину. Тобто, позивачем оскаржується правочин, що було вчинено фізичною особою підприємцем.

Також, з матеріалів цивільної справи вбачається та не заперечується сторонами, що після отримання у власність спірного нежитлового приміщення за договором дарування, відповідач ОСОБА_2 також провадила в ньому господарську діяльність.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що предметом позову є спору виник з приводу здійснення фізичними особами підприємцями господарської діяльності за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; оспорюваний правочин - договір дарування укладений фізичною особою підприємцем, право власності за яким зареєстровано за рішенням господарського суду у період реєстрації фізичною особою підприємцем, а тому за суб`єктним складом та характером спірних відносин щодо звільнення земельної ділянки, приведення її у попередній стан, знесення нежитлового приміщення, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 та використовується нею у господарській діяльності, даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду. Отже за суб`єкти складом учасником цього спору є фізичні особи, зареєстровані як фізичні особи підприємці (були такими), і які використовують свої майно для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стадника Семена Валерійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко