№ 336/5832/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням,
Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому буднику АДРЕСА_1 .
В позові вказала, що вона зі своєю родиною, чоловіком ОСОБА_3 та малолітнім сином ОСОБА_4 , мешкають та мають зареєстроване місце проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.
ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак за місцем реєстрації не проживає з березня 2011 року. Відповідач є колишнім чоловіком матері позивачки, ОСОБА_5 , шлюб між якими розірваний за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2014 року.
03.02.2014 року сталася смерть метері позивачки, ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , дата видачі: 04.02.2014 року, орган, що видав свідоцтво: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.
З березня 2011 року відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, його особисті речі у буднику відсутні, житлом не цікавиться, за місцем реєстрації не з`являється.
Позивач зазначали, що наявність реєстрації місця проживання відповідача в належному позивачці житловому будинку створює їй перешкоди у розпорядженні особистою приватною власністю та порушує її права як власника, спричиняє збитки через необхідність сплати деяких житлово-комунальних послуг, виходячи із кількості зареєстрованих осіб та унеможливлює оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
Позивачка судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач суду відзив не надав, до суду не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про судовий розгляд.
Суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК.
З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Право приватної власності ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.08.2014 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Коноваленко О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 7322, за яким позивач успадкувала 63/100 частин житлового будинку після смерті матері ОСОБА_5 , договором дарування від 01.07.2014, що посвідчений ватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Коноваленко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №5388, за яким позивачка прийняла в дар від ОСОБА_1 37/100 частин вказаного будинку, а також відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відповідач є колишнім чоловіком матері позивачки - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.08.2008 та рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2014 про розірвання шлюбу.
З березня 2011 року відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1 оріжжі, що підтверджується як актом, що підписаний ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , так і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що ОСОБА_13 не проживає за вказаною адресою з 2011 року, останній раз вони бачили відповідача в 2014 році на похованні ОСОБА_6 - його колишньої дружини.
Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що відповідач, як колишний член родини попереднього власника , впродовж десяти роки не мешкає за вище вказаною адресою, втратив до цього житла будь-який інтерес. Таким чином, вказані дії відповідача свідчать про те, що він не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним.
Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України має бути стягнутий на його користь із відповідача
Керуючись ст.ст. 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С. Боєв