ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року

м.Харків

Справа №643/13395/18

Провадження №22-ц/818/592/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач:Керівник Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

Представник відповідач: адвокат Цимбалюк Сергій Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу адвоката Цимбалюка Сергія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 року, постановлене суддею Довготько Т.М., -

у цивільній справі за позовом про стягнення безпідставно збережених коштів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року керівник Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою (в порядку ст.ст.4, 53 ЦПК України) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 281201, 77 грн, в якій просив стягнути їх зі ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №3996 від 12 грудня 2003 року на праві власності належить нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 226,1 кв.м. по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з 09 лютого 2004 року по теперішній час використовує земельну ділянку площею 0,0358 га по АДРЕСА_1 , на яке належним чином не оформив та не зареєстрував речові права та в період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року не вносив плату за користування нею, внаслідок чого бюджет міста недоотримав орендної плати за землю у розмірі 281201,77 грн. Згідно акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_1 відповідно до її меж, складає 0,0358 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до меж будівлі (а.с.1-10).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року дану справу було направлено за підсудністю на розгляд Фрунзенського районного суду м.Харкова (а.с.71-72).

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року, ухвала Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року скасована, справа направлена до суду для продовження розгляду (а.с.97-98).

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2020 року, дану цивільну справу прийнято до провадження (а.с.104).

У липні 2020 року представником відповідача адвокатом Цимбалюком С.В. було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду (а.с.147-150).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Цимбалюка С.В. про залишення позовної заяви без розгляду було відмовлено (а.с.153-155).

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 рокупозовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в загальному розмірі 281201 (двісті вісімдесят одна тисяча двісті одна) грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області судовий збір в розмірі 4218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн. 03 коп.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що предметом позову є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ОСОБА_1 , зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права. ОСОБА_1 користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Безпідставне набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме отримання ОСОБА_1 у власність нежитлової будівлі на підставі договору купівлі-продажу, яка безпосередньо пов`язана із земельною ділянкою.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

ОСОБА_1 як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки (а.с.157-161).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Цимбалюк С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі,звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин.

В обґрунтування скарги посилається на те, що предметом доказування у даній справі є обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі. Вказує на протиріччя в документах, доданих до позовної заяви, а саме: не зрозумілий правовий статус будівлі - А-1 чи А-3; площа земельної ділянки - 0,0350 га або 358 кв.м.; категорія землі - землі житлової та громадської забудови або землі комерційного використання.

Зазначає, що позивачем не надано витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальної площею 358 м2 та даних щодо зміни її розміру, не доведено здійснений розрахунок суми втрат бюджету за користування земельною ділянкою. Вважає, що акт обстеження від 10 березня 2017 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації або проекту із землеустрою.

Керівником Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу №3996 від 12 грудня 2003 року ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ.«А-1» загальною площею 226,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23, 45-50).

Як вбачається із повідомлень управління Держгеокадастру у місті Харкові №19-20.08-3-1409/20-17 від 14 квітня 2017 року та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради №2557/0/225-17 від 24 квітня 2017 року, ОСОБА_1 належним чином не оформив та не здійснив державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомого майна. Харківською міською радою рішень про надання у користування та продажу земельної ділянки не приймалось (а.с.24-25).

Матеріали справи містять наступні відомості щодо площі земельної ділянки.

Актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , від 10 березня 2017 року, складеним Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, встановлено, що площа земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_1 , відповідно до її меж складає орієнтовно 0,0350 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі (а.с.15-18).

Зі змісту листа Харківської регіональної філії «Центра Державного земельного кадастру», земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має площу 0,0358 га (а.с.31-34), Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі.

Розмір збережених ОСОБА_1 коштів від безпідставно набутого майна за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року склав 281201,77 грн. Розрахунок здійснений на підставі Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 березня 2013 року, затвердженого рішенням Харківської міської ради №1269/13 від 25 вересня 2013 року, рішенням Харківської міської ради №1209/13 від 03 липня 2013 року "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013" (а.с.19-22).

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - нежитлової будівлі літ."А-1", загальною площею 226,1 кв.м., яка зареєстрована за ним на підставі договору купівлі-продажу №3996 від 12 грудня 2003 року, що убачається із інформаційної довідки від 02 березня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.23).

При цьому, як убачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 липня 2017 року (а.с.44), ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - нежитлової будівлі літ."А-3", загальною площею 921,4 кв.м., яка зареєстрована за ним 06 липня 2017 року (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу №3996 від 12 грудня 2003 року) (а.с.44).

Згідно технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа будинку 921,4 кв.м., кількість поверхів - 3 (а.с.52).

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо протиріччя в правовому статусі будівлі із літерами А-1 і А-3, оскільки це реконструйована будівля А-1 в будівлю А-3, про що зазначено в рішенні Московського райсуду м.Харкова від 4 листопада 2010 року, тобто мова йде про одну і ту ж будівлю. Різниця лише в тому, що до 2010 року це була будівля А-1, а після реконструкції проведеної відповідачем стала А-3.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до інформаційної довідки, листа Управління Держгеокадастру у м.Харкові Харківської області від 14 квітня 2017 року №19-20.08-3-1409/20-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 24 квітня 2017 року №2557/0/225-17 речові права на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані (а.с.24-25).

Згідно технічного завдання на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 31 березня 2008 року, ОСОБА_1 в 2008 року звернувся до управління земельних ресурсів у м.Харкові з приводу складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування складських приміщень в умовах оренди (а.с.51).

ОСОБА_1 правомірно володіє нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ним на підставі договору купівлі-продажу №3996 від 12 грудня 2003 року, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. З моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у ОСОБА_1 виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею, проте речові права ОСОБА_1 на земельну ділянку не зареєстровано.

Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме отримання ОСОБА_1 у власність нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу, який безпосередньо пов`язаний із земельною ділянкою.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Речові права ОСОБА_1 на земельну ділянку не реєструвались, він не оформив належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 відсутня, у керівника Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет, оскільки прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва (а.с.34-35).

На спростування доводів апеляційної скарги щодо розміру земельної ділянки, судова колегія зазначає про таке.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , складеного Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 10 березня 2017 року, проведеним на місцевості оглядом земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею, орієнтовно, 0,0350 га для обслуговування трьох поверхової нежитлової будівлі (а.с.15-18).

Як убачається із листа Харківської регіональної філії «Центра Державного земельного кадастру», земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має площу 0,0358 га, геодезичні роботи виконувались з використанням Електронного тахеометра (а.с.31-34), тобто точних технічних приладів, а не орієнтовно. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі.

Тому, судова колегія приймає ці відомості і виходить з того, що площа земельної ділянки складає 0,0358 га.

Як убачається з матеріалів справи, суд, визначаючи суму, яка підлягає стягненню, правильно взяв до уваги акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації спірної земельної ділянки та вирахував цю суму шляхом множення вартості одного квадратного метру спірної земельної ділянки (відповідно до проведеної та затвердженої нормативно-грошової оцінки земель м.Харкова станом на рік розрахунку) на всю площу земельної ділянки, що використовується ОСОБА_1 , а також на розмір ставки орендної плати за земельну ділянку із врахуванням сплачених відповідачем сум земельного податку (а.с.19-22, 26-30).

Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне обрахування суми безпідставно отриманих коштів є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтував, висновку суду не спростовують, про незаконність заочного судового рішення не свідчать, та стосуються переоцінки доказів.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень, як того вимагає ч.3 ст.12 ЦПК України.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване заочне судове рішення.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задовольнити, а рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Цимбалюка Сергія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду на підставі ст.389 Цивільного Процесуального Кодексу України.

Головуючий С.С.Кругова

Судді О.В.Маміна

О.Ю.Тичкова

повний текст постанови

складено 14 січня 2021 року