Справа № 559/2477/19
Провадження № 2/559/59/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Федорук О.О.,

за участю представника позивача Бондарчук В.Ю.,

представника відповідача Кузіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що 09.09.2008 йому Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було видано зарплатну картку та платіжну картку «Універсальна», на яку встановлено грошовий ліміт у розмірі 4100, 00 грн. Починаючи з дати отримання платіжної картки і до 26.11.2017 він користувався вказаною картою, знімав кошти, розраховувався за покупку товарів та послуг. З метою повернення коштів, використаних з карти, він намагався систематично її поповнювати. Проте, вже починаючи з 2018 року почав помічати, що скільки б коштів він в черговий раз не поклав на карту, борг тільки продовжував збільшуватися. Жодних розпоряджень банку щодо здійснення операцій із коштами на вказаному рахунку відповідачу ним не надавалося. 23.08.2019 ним була згенерована виписка від 23.08.2019 № M9FBFDVD8NM580QP по картці за № НОМЕР_1 і додаткових договорах за період 01.10.2016-23.08.2019. Згідно отриманих з виписки даних, на дату її формування, за версією відповідача, в нього наявна заборгованість у сумі 18 247, 39 грн. З його картки стягуються кошти в якості списання відсотків за використання кредитного ліміту, стягуються незрозумілі страхові платежі, пеня за прострочку за кредитом, якого він з відповідачем ніколи не укладав та не підписував.

Ним було з`ясовано, що насправді вже не існує жодної заборгованості, кошти відповідачу були значно переплачені. Згідно даних виписки сума коштів, що була ним в різні періоди знята становить 29 875, 34 грн. Натомість, сума повернутих - 43 294, 39 грн. Отже, ним було надміру сплачено відповідачу 13 419, 05 грн.

У відповідях на вказаний запит на мою поштову адресу надійшов лист від 27.09.2019 № 20.1.0.0.0/7-190919/1485 та в особистий кабінет «Приват24» лист від 11.10.2019 №20.1.0.0.0/7- 190919/2127, де відповідач зазначає, що 09.09.2008 між ним та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг № б/н від 09.09.2008, згідно якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, жодного кредитного договору ним підписано не було. Окрім того, у нього відсутній примірник договору, на який відповідач посилається у своїй відповіді. Запитувані у запиті документи відповідачем не надано.

Окрім того, працівники відповідача постійно йому телефонують, здійснюючи моральний тиск, вимагають повернути кошти, що по суті їм не належать, погрожуючи при цьому нараховувати відсотки у подвійному розмірі.

Станом на 09.09.2008, при оформленні картки для отримання заробітної плати ним було підписано лише анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, йому не надавались для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, ні витяг із таких документів відповідача. Разом з тим відповідач взагалі не вручив йому ні оригіналу ні копії Пам`ятки клієнта. Окрім того, як банківська карта для отримання заробітної плати, так і кредитна карта, починаючи з 09.09.2008 кілька разів перевипускалася.

Оскільки, ніякого кредитного договору між мною та відповідачем не існує, то не існує і зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, штрафів та пені, які постійно нараховує відповідач. У зв`язку із спором, що виник, та з метою повернення коштів, що належать йому на праві власності, він вимушений звернутися до суду за захистом свого права.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 14 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та розпочати підготовче провадження.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають, оскільки вважають їх безпідставними. Зазначають, що 06 січня 2010 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої останньому видана кредитна картка Універсальна № НОМЕР_2 з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 3% щомісячно на залишок заборгованості за кредитом.

Цього ж дня, позивачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, відповідно до якої визначена аналогічна відсоткова ставка за користування кредитними коштами (3 % на місяць), вид валюти кредитування гривня, розміри пені та штрафів. Отже, вказаними документами визначені усі істотні умови, які притаманні кредитному договору, і з моменту їх підписання між сторонами виникли кредитні правовідносини. Саме тому в даному випадку наявність чи відсутність Умов та Правил надання банківських послуг не має жодних правових наслідків.

Як вбачається із змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, позивач ознайомлений і згідний з Умовами. В силу частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. У разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання. Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що позивач звертався до Банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Позивачем не надано будь-яких доказів вчинення оспорюваного правочину в іншій формі, ніж та, яка подана Банком. Позивач підписав заяву, згідно якої приєднався до Умов, в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами Банку. При цьому Умови є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Отже, заява позичальника, а також Умови становлять єдиний договір.

Позивачем не заперечується факт підписання анкети заяви про приєднання до Умов, отримання кредитних карток, отримання та використання кредитних коштів. Банк обґрунтовано нараховував відсотки за користування кредитними коштами та пеню у зв`язку з порушенням виконання з боку позивача, як позичальника, грошових зобов`язань. В свою чергу, позивач приходить до безпідставних висновків про повернення заборгованості виключно по тілу кредиту, тобто коштам, які він отримав. Крім того, позивач тривалий час частково виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, чим також визнавав факт існування між сторонами кредитних правовідносин. Водночас, позивачем не надано жодних доказів, які свідчать про припинення між сторонами кредитних правовідносин.

Враховуючи усе вище викладене, просять відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бондарчук В.Ю. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, який просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 06 січня 2010 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (оригінал анкети-заяви оглянуто у судовому засіданні), згідно якої останньому видана кредитна картка Універсальна № НОМЕР_2 з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 3% щомісячно на залишок заборгованості за кредитом.

06.01.2010 позивачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, відповідно до якої визначена аналогічна відсоткова ставка за користування кредитними коштами (3% на місяць), вид валюти кредитування - гривня, розміри пені та штрафів (а.с. 100, 101).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач зазначає, що вважає кредитний договір, на який покликається відповідач, є неукладеним (таким, що не відбувся), а отже безпідставно списані AT КБ «Приватбанк» з його банківської карти грошові кошти в сумі 13419, 05 грн. підлягають поверненню йому, як належному власнику. На підтвердження цього позивачем надано акт звірки взаєморозрахунків, який не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ.

Як вбачається з виписки по картці за період 01.10.2016-04.11.2009, починаючи з 01.10.2016 і до 26.11.2017 ОСОБА_1 активно користувався вказаною картою, знімав кошти, розраховувався за покупку товарів та послуг. З грудня 2017 року відбувалось списання відсотків за використання кредитного ліміту, стягувались страхові платежі, пеня за прострочку за кредитом, а також відбувалось поповнення картки готівкою в терміналі самообслуговування. Сума коштів, що була позивачем в різні періоди знята становить 29 875, 34 грн., сума повернутих коштів - 43 294, 39 грн. (а.с. 10-29).

В подальшому позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою від 16.09.2019 про припинення зобов`язання у зв`язку із його належним виконанням (а.с. 32).

Згідно наданої банком відповіді від 27.09.2019, позивачу запропоновано особисто звернутись до банку де письмово підтвердити намір закрити картрахунок та повернути картку в банк, а також погасити всі види заборгованостей перед банком (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України - зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язанні припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимогам законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться (Постанова ВС від 24 червня 2020 року у справі № 323/3462/18, провадження № 61- 16979 св 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, відповідно до ч. 6 цієї ж статті, не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання припиненим у зв`язку з належним виконанням зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів необхідно задовольнити.

Вимоги в частині стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь позивача 13419, 05 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст. 526, 598, 599 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, ) про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати припиненим у зв`язку з належним виконанням зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів.

У заволенні позовних вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 13419 (тринадцяти тисяч чотириста дев`ятнадцяти) гривень 05 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2021.

Суддя: Р.В. Ралець