Справа № 569/6067/19
УХВАЛА

21 травня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю: представників заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача Махаринець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 30 січня 2020 року у цивільній справі № 569/6067/19 за позовом ОСОБА_3 до Рівненського обласного виробничо комунального підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зміну формування причин звільнення і видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 30.01.2020 у справі №569/6067/19.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 , зазначає що 30.01.2020 року Рівненський міський суд ухвалив рішення у справі № 569/6067/19, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 до РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про визнання незаконним і скасування наказу розпорядження) РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про припинення трудового договору (контракту) № 61к-ВД-000525 від 26.02.2019, зміну формування причин звільнення і видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того ОСОБА_3 у заяві зазначає, що рішення Рівненського міського суду від 30.01.2020 року про відмову у позові було обґрунтоване тим, що оскільки рішення про поновлення позивачки на роботі від 18.12.2018 у справі № 569/15473/17 скасовано 26.03.2019 року Рівненським апеляційним судом, також зазначено що позивачка була правомірно звільнена ще з 07.09.2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, а тому подальші дії відповідача по звільненню після 07.09.2017 року не можуть братися судом до уваги, а отже й відсутні правові підстави для скасування наказу № 61-к-ВД-000525 про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 , відсутні підстави для зміни формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також, позивачкою було надано Постанову Верховного Суду від 20.01.2021 року справі № 569/15473/17, згідно якої постанову Рівненського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, скасовано а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року залишено без змін.

Тому, ОСОБА_3 вважає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі № 569/15473/17 є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 569/6067/19, та просить суд: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Рівненського міського суду від 30.01.2020 року у справі № 569/6067/19 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; визнати незаконним і скасувати наказ (розпорядження) РОВК ВКГ Рівнеоблводоканал» про припинення трудового договору (контракту) № 61-к-ВД-000525 від 16.02.2019; змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_3 з посади начальника служби обліку і реалізації води із «прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України» на «за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України»; зобов`язати РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» звільнити ОСОБА_3 з посади начальника служби обліку і реалізації води з 29.12.2019 року за власним бажанням внаслідок невиконання власником або уповноваженим ним органу законодавства про працю на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та видати наказ про припинення трудового договору з формулюванням причини звільнення ОСОБА_3 «за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України»; зобов`язати РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» видати ОСОБА_3 -належним чином оформлену трудову книжку із зазначенням підстави звільнення позивача «за ч.3 ст.38 КЗпП України»; стягнути з РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку, що становить 38 115,00 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 грудня 2018 року по день фактичного розрахунку.

Представники позивачки в судовому засіданні підтримали обґрунтування зазначені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та просили суд задовільнити заяву в повному обсязі.

Представником відповідача заперечувалися вимоги викладенні в заяві про перегляд рішення від 30.01.2020 року по справі №569/6067/19, свої заперечення обґрунтовує тим, що Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 569/15473/17, згідно якої було скасовано постанову Рівненського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року залишено без змін, не стосується справи №569/6067/19, оскільки ОСОБА_3 було звільнено за прогули наказом №61-к-ВД-000525, вже після поновлення на роботі, згідно рішення по справі № 569/15473/17, а тому вважає, що зазначена Постанова ВС від 20.01.2021р. не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, та просить суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 , виходячи з наступного.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.01.2020 року по справі №569/6067/19, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування наказу РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про припинення трудового договору (контракту) № 61к-ВД-000525 від 26.02.2019, зміну формування причин звільнення і видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд керувався доказами, які не давали підстав задоволити позовні вимоги ОСОБА_3 , оскільки такі докази не встановлювали правомірності вимог позивачки, а також судом було взято до уваги й те, що позовна заява ОСОБА_3 , була подана у день коли, постановою Рівненського апеляційного суду, скасовано рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

На рішення від 30.01.2020 по справі №569/6067/19, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яка була Рівненським апеляційним судом залишена без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 30.01.2020р. залишено без змін.

Касаційну скаргу по справі №569/6067/19 до Верховного Суду на рішення першої та апеляційної інстанції, позивачкою подано не було.

Постановою Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 569/15473/17, було скасовано постанову Рівненського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018року, яким поновлено на роботі ОСОБА_3 , залишено в силі.

Відтак, зазначена постанова ВС була прийнята по іншій справі, а саме по справі № 569/15473/17 про поновлення на роботі ОСОБА_3 , у зв`язку із незаконним звільненням за скороченням штату працівників, та не стосувалася звільнення позивачки за прогули, а також така постанова була винесена майже через рік після прийняття рішення Рівненським міським судом по справі №569/6067/19.

Тому, суд вважає, що наведені заявником підстави не є нововиявленими, так як не входять до переліку передбачених статтею 423 ЦПК України обставин та не впливають на мотиви суду щодо наявності підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відтак, рішення про поновлення на роботі ОСОБА_3 , було враховано судом, при розгляді іншої справи, однак таке рішення не могло вплинути на юридичну оцінку обставин зазначених у рішенні, що переглядається, оскільки при прийнятті рішення, що переглядається було враховано та досліджено й інші докази, на підставі яких судом було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пунктів 27, 28 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі № 69529/01 "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia) та пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06 грудня 2005 року у справі № 19960/04 "Попов проти Молдови" (Popov v. Moldova) вбачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для перегляду рішення Рівненського міського суду від 30.01.2020 року по справі №569/6067/19, за нововиявленими обставинами, оскільки рішення суду, яке набуло законної сили, не може вважатися нововиявленою обставиною, так як на момент прийняття судового рішення, що переглядається, вказаної обставини не існувало, відтак, за визначенням ЦПК України відповідну обставину слід віднести до нової, а не до нововиявленої.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15.

Крім того, керуючись правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц, та постанові від 04 лютого 2018 року у справі № 147/325/13-ц, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 по справі № 569/15473/17, стосується відновлення законності при вирішенні питання про поновлення на роботі позивачки у зв`язку із її незаконним звільненням за скороченням штату працівників.

Відтак, за своєю правовою природою Постанова Верховного Суду від 20.01.2021 по справі № 569/15473/17, є новою, а не нововиявленою обставиною, отже й не є підставою для перегляду рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.01.2020 по справі №569/6067/19.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 423, 429, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 30 січня 2020 року у цивільній справі № 569/6067/19 за позовом ОСОБА_3 до Рівненського обласного виробничо комунального підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зміну формування причин звільнення і видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 січня 2020 року у справі №569/6067/19 за позовом ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 30 січня 2020 року у цивільній справі № 569/6067/19 за позовом ОСОБА_3 до Рівненського обласного виробничо комунального підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зміну формування причин звільнення і видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Рівненське обласне виробничо комунальне підприємство водопровідно - каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал», місце знаходження: 33028, м.Рівне, вул. Ст.Бандери, 2, .

Повний текст ухвали виготовлено 24.05.2021 року.

Суддя Харечко С.П.