Справа № 510/326/21
Провадження № 2/510/874/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту ОСОБА_7 від 03.10.1996р., оформленого на ім`я ОСОБА_8 ; копія сертифікату серії ОД №0140479 на право на земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах від 25.07.1996р., оформленого на ім`я ОСОБА_6 ; копія сертифікату серії ОД №0140468 на право на земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах від 25.07.1996р., оформленого на ім`я ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копії протоколів опитування осіб свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 23.10.2021р.; Інформаційна довідка за Спадкового реєстру від 22.10.2021р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась); копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач у справі - ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно мешкали із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та вели спільне господарство з 2002р.

За життя ОСОБА_6 належало наступне майно:

на підставі сертифікату серії ОД №0140479 від 25.07.1996р. на право на земельну частку (пай) право на земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району Одеської області розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах.

За життя ОСОБА_6 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на земельну частку (пай)). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 був її чоловік ОСОБА_7 , який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спільно мешкав із дружиною, вів спільне господарство та не відмовився від прийняття спадщини. Відповідач (син померлої) за прийняттям спадщини після смерті матері не звертався, спадщину не прийняв.

За життя ОСОБА_7 належало наступне майно:

на підставі сертифікату серії ОД №0140468 від 25.07.1996р. на право на земельну частку (пай) право на земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району Одеської області розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах;

спадкове майно, яке було прийнято ним у спадщину, але юридично не оформлено після смерті ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_7 розпорядився належним йому майном, 03.10.1996р. склав заповіт на ім`я сина відповідача у справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на земельні частки (паї)).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є його син ОСОБА_4 , який за прийняттям спадщини із відповідною заявою до нотаріуса не звертався, разом із батьком не мешкав, оскільки є громадянином ОСОБА_11 і мешкає за межами України.

Також, спадкоємцями четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса, проте вони прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки спільно мешкали із спадкодавцем досить тривалий час (з 2002-2003р.) і на момент його смерті. Факт спільного мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується і свідченнями свідків (письмово наданими суду). Сам відповідач син померлих також не заперечував того, що родина ОСОБА_12 мешкала із його батьками, доглядала за ними, оскільки він не міг забезпечити батькам належного догляду, так як мешкав в іншій державі.

Бажаючи оформити прийняття спадщини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лютому 2021р. звернулися до нотаріуса, однак в юридичному оформленні прийняття спадщини їм було відмовлено, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2021р.

Необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення сертифікатів про право на земельну частку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної частки не видано, а на підставі ксерокопії сертифікату неможливо оформити спадщину.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії)правовстановлюючого документу при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі правовстановлюючого документу нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну частку до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_7 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні частки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_7 , і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

У зв`язку із неможливістю вирішення питання про прийняття спадщини у позасудовому порядку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із відповідним позовом до суду.

Отже, єдиними спадкоємицями після смерті ОСОБА_7 , що прийняли спадщину, були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі являються спадкоємцями четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України). Вони з 2002-2003 р.р. спільно мешкали із ОСОБА_7 , вели із ним господарство, допомагали в утриманні та обслуговуванні домоволодіння, матеріально утримували ОСОБА_7 . На час смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом із ним.

Факт спільного мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із ОСОБА_7 підтверджується також і письмовими показаннями свідків. Так, свідок ОСОБА_9 (двоюрідний брат відповідача) зазначив, що коли відповідач поїхав від батьків, їхня родина (сам відповідач та і вони всі родичі) домовилася із родиною ОСОБА_12 з приводу догляду за ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки останні були вже людьми похилого віку і потрібно було, щоб хтось із ними був поруч. Так, до ОСОБА_15 переїхала родина ОСОБА_12 , стали вони разом мешкати, ОСОБА_16 із дружиною доглядали за старими, обробляли землю, отримували орендну плату (зерном) від земельних паїв. Після смерті ОСОБА_7 Браткови продовжують мешкати в спадковому будинку. Свідок ОСОБА_10 сусідка ОСОБА_15 , зазначила, що десь у 2002р. Браткови переїхали до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 доглядати за ними і з того часу мешкають там.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами. Проте вони прийняли її фактично, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, управляли та розпоряджалися земельними частками (паями) за цільовим призначенням. Оформити прийняття спадщини документально ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не змогли, оскільки в них не було оригіналів відповідних правовстановлюючих документів.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 стали фактичними власниками його спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб`єктами набуття права власності на земельні частки (паї) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1226, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (КПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (КПП НОМЕР_2 )в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину спадкового майна за кожним з них, а саме на:

земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району Одеської області розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ОД №0140479 від 25.07.1996р. на право на земельну частку (пай) (оформленого на ім`я ОСОБА_6 );

земельну частку (пай) у КСП «Нове життя» в с.Нагірне Ренійського району Одеської області розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ОД №0140468 від 25.07.1996р. на право на земельну частку (пай) (оформленого на ім`я ОСОБА_7 ),

що належали ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК