Справа № 216/2474/21
провадження №2/216/2081/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді - Бутенко М.В.,
за участю секретаря судового засідання Кравець А.С.
без участі сторін та без застосування технічного запису
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заяву обґрунтовує наступним:
Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Криворізькому центральному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області. Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України з досягненням 60-річного віку позивачу щомісяця нараховується соціальна пенсія, станом на грудень 2020 року її розмір склав 1769,00 грн. З листопада 2020 року позивач перестав отримувати пенсію зі свого пенсійного рахунку. Звернувшись до Філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», позивач отримав письмову відповідь про те, що на його пенсійний рахунок НОМЕР_1 накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника за ВП №63932048 від 16.12.2020 згідно в/н №4981 від 02.11.2020, виданої Приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. Згідно даного листа арештовано грошові кошти у сумі 9963550,98 грн. (дев`ять мільйонів дев`ятсот шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 98 копійок). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників виконавчий документ, за яким приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В відкрите виконавче провадження № 63932048., виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В.
Приватним виконавцем не було направлено позивачу жодного документу з виконавчого провадження, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про накладення арешту на кошти боржника, постанови про звернення стягнення на пенсію боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
04.07.2019 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/445/17 було винесено заочне рішення про стягнення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 278 311,46 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 7 354 654,47 грн. (сім мільйонів триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 47 коп.), за кредитним договором № 991/269/07 від 28.12.2007р., яка складається із заборгованості за кредитом 140 817,34 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 721 236,91 грн. та суми заборгованості за відсотками - 137 494,12 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 633 417,55 грн. Також даним заочним рішенням було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 110 319,82 грн. (сто десять тисяч триста дев`ятнадцять грн. 82 коп.). Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2020 у справі № 216/445/17 заочне рішення від 04.07.2019 про стягнення заборгованості скасовано. Справа на сьогоднішній день ще перебуває на розгляді суду.
З 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» згідно наданого Дозволу Національного банку України від 12 вересня 2019 року на реорганізацію шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою реорганізації банків шляхом приєднання, передбаченою Законом «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» від 23 березня 2017 року. АТ «Укрсоцбанк» було реорганізовано та припинено його діяльність як юридичної особи, саме тому відповідачем по справі є АТ «Альфа-Банк».
На цій підставі та на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» 11.03.2021 ОСОБА_1 було направлено до приватного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження, так як виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Даний лист не отриманий одержувачем та був повернутий позивачу 02.04.2021 року, що підтверджується копією заяви до приватного виконавця, чеком про відправлення листа, описом вмісту листа та повідомленням до рекомендованого листа. Зв`язатися з виконавцем за номерами телефону позивач не зміг, оскільки вони відключені, а електронної пошти позивач не має, інтернетом та комп`ютером не користуюся через свій поважний вік.
12.03.2021 позивач також звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича з заявою про скасування виконавчого напису № 4981 від 02.11.2020, вчиненого ним про стягнення коштів з ОСОБА_1 , як боржника. Проте даний лист також не був отриманий ним, та був повернутий позивачу 02.04.2021 року.
В зазначеній заяві позивач просив скасувати даний виконавчий напис, так як на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
У випадку скасування рішення суду виконавчий документ повертається до суду, який його видав, або ж нотаріусу, який його видав, а арешти з майна та рахунків боржника знімаються.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Отже, позивачем було вжито всіх заходів досудового врегулювання спору, проте отримати відповіді на свої листи як від нотаріуса, так і від виконавця, видалося неможливим, тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.
Позивач вважає, що виконавчий напис №4981 від 02.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з нього як з боржника коштів, є незаконним, а отже таким, що не підлягає виконанню, з підстави порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстави неправомірності вимог стягувача.
Позивача не було повідомлено ні про вчинення виконавчого напису, ні про відкриття виконавчого провадження та направлення постанови про звернення стягнення на його пенсію. Рішення суду, яке було винесено на користь відповідача, скасоване на сьогоднішній день. Таким чином, позивач був позбавлений можливості доводити неправомірність вимог відповідача у судовому порядку, так як дані відносини є спірними.
Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат»).
Тобто боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.»
Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»).
Таким чином, на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованість не була безспірною.
Нотаріус не повідомляв позивача, як боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли позивач як боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора.
Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Виконавчий напис № 4981 від 02.11.2020 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано ? Франківської області, тоді як позивач зареєстрований та проживає у місті Кривому Розі, а відповідач за юридичною адресою знаходиться у м. Києві.
Статтею 131 Закону України «Про нотаріат» чітко встановлено, що нотаріальний округ є територіальною одиницею, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.
Отже, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано ? Франківської області Личук Т.В. не мав права вчиняти виконавчий напис №4981 від 02.11.2020, так як це суперечить Закону України «Про нотаріат».
Просить суд винести рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №4981 від 02.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано ? Франківської області Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк», а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений по справі.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
20.05.2021 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про витребування доказів по справі.
20.05.2021 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про забезпечення позову.
23.06.2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів, судом отримано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 63932048.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 18.11.2021 року не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, слухати справу без застосування технічного запису.
Відповідач акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" відзив на позовну заяву не надав, в призначене судове засідання не з`явився, не надав суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Третя особа своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористалася: заяв, пояснень, заперечень, доказів тощо суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України з досягненням 60-річного віку позивачу щомісяця нараховується соціальна пенсія, станом на грудень 2020 року її розмір склав 1769,00 грн.
З листопада 2020 року позивач перестав отримувати пенсію зі свого пенсійного рахунку. Звернувшись до Філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», позивач отримав письмову відповідь про те, що на його пенсійний рахунок НОМЕР_1 накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника за ВП №63932048 від 16.12.2020 згідно в/н №4981 від 02.11.2020, виданої Приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. Згідно даного листа арештовано грошові кошти у сумі 9963550,98 грн. (дев`ять мільйонів дев`ятсот шістдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 98 копійок), що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» від 22.01.2021.
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників виконавчий документ, за яким приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В відкрите виконавче провадження № 63932048., виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру боржників.
Приватним виконавцем не було направлено позивачу жодного документу з виконавчого провадження, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про накладення арешту на кошти боржника, постанови про звернення стягнення на пенсію боржника.
Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
04.07.2019 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 216/445/17 було винесено заочне рішення про стягнення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 278 311,46 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 7 354 654,47 грн. (сім мільйонів триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 47 коп.), за кредитним договором № 991/269/07 від 28.12.2007р., яка складається із заборгованості за кредитом 140 817,34 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 721 236,91 грн. та суми заборгованості за відсотками - 137 494,12 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 633 417,55 грн. Також даним заочним рішенням було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 110 319,82 грн. (сто десять тисяч триста дев`ятнадцять грн. 82 коп.), що підтверджується копією заочного рішення від 04.07.2019 з Єдиного реєстру судових рішень.
З тексту рішення вбачається, що 28.12.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір №991/269/07 відповідно до п.1 якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у сумі 140 000 дол. США. Кредитування за даним генеральним договором здійснювалося протягом періоду з 28.12.2007р. по 27.12.2017р. Конкретні умови кредитування, а саме : сума, мета та строк кредиту, розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту визначалися безпосередньо додатковими угодами до зазначеного генерального договору. В один день із генеральним договором, тобто 28.12.2007р., між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №991/270/01/07 відповідно до якої відповідачу було надано кредит в сумі 140 000 дол. США зі сплатою 13,5% річних та кінцевим строком повернення заборгованості до 27.12.2017р. Згідно договору про внесення змін від 21.10.2008р. відсоткову ставку за кредитом збільшено до 14,5% річних. Відповідно до п.п.4, 4.1 додаткової угоди відповідач зобов`язаний щомісячно погашати кредит в сумі 1230,00 грн. згідно графіка та відсотки за користування кредитом.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивачем 16.09.2016 року було надіслано відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості. Однак, до теперішнього часу кредитні кошти позивачу у повному обсязі не повернуті.
Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку в розмірі 356 349,27 дол. США, що в еквіваленті на дату подачі позову складало 9 416 880,46 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 140 817,34 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 721 236,91 грн.; сума заборгованості за відсотками - 137 494,12 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 633 417,55 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 26 146,07 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 690 935,65 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 51 9891,74 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 1 371 290,34 грн.
В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, зменшивши їх, та просив стягнути заборгованість в примусовому порядку в розмірі 278 311,46 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 7 354 654,47 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 140 817,34 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 721 236,91 грн.; сума заборгованості за відсотками - 137 494,12 дол. США, що в еквіваленті на дату складання розрахунку складало 3 633 417,55 грн., крім того, банк просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 110 319,82 грн.
Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2020 у справі № 216/445/17 заочне рішення від 04.07.2019 про стягнення заборгованості скасовано, що підтверджується копією ухвали про скасування заочного рішення від 08.01.2020. Справа на сьогоднішній день ще перебуває на розгляді суду.
З 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» згідно наданого Дозволу Національного банку України від 12 вересня 2019 року на реорганізацію шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою реорганізації банків шляхом приєднання, передбаченою Законом «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» від 23 березня 2017 року. АТ «Укрсоцбанк» було реорганізовано та припинено його діяльність як юридичної особи, саме тому відповідачем по справі є АТ «Альфа-Банк».
На цій підставі та на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», 11.03.2021 року ОСОБА_1 було направлено до приватного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження, так як виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Даний лист не отриманий одержувачем та був повернутий позивачу 02.04.2021 року, що підтверджується копією заяви до приватного виконавця, чеком про відправлення листа, описом вмісту листа та повідомленням до рекомендованого листа. Зв`язатися з виконавцем за номерами телефону позивач не зміг, оскільки вони відключені, а електронної пошти позивач не має, інтернетом та комп`ютером не користуюся через свій поважний вік.
12.03.2021 позивач також звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича з заявою про скасування виконавчого напису № 4981 від 02.11.2020, вчиненого ним про стягнення коштів з ОСОБА_1 , як боржника. Проте даний лист також не був отриманий ним, та був повернутий позивачу 02.04.2021 року, що підтверджується копією заяви до нотаріуса, чеком про відправлення листа, описом вмісту листа та повідомленням до рекомендованого листа.
В зазначеній заяві позивач просив скасувати даний виконавчий напис, так як на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
У випадку скасування рішення суду виконавчий документ повертається до суду, який його видав, або ж нотаріусу, який його видав, а арешти з майна та рахунків боржника знімаються.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Отже, позивачем було вжито всіх заходів досудового врегулювання спору, проте отримати відповіді на свої листи як від нотаріуса, так і від виконавця, видалося неможливим, тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.
Позивач вважає, що виконавчий напис №4981 від 02.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з нього як з боржника коштів, є незаконним, а отже таким, що не підлягає виконанню, з підстави порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстави неправомірності вимог стягувача.
Позивача не було повідомлено ні про вчинення виконавчого напису, ні про відкриття виконавчого провадження та направлення постанови про звернення стягнення на його пенсію. Рішення суду, яке було винесено на користь відповідача, скасоване на сьогоднішній день. Таким чином, позивач був позбавлений можливості доводити неправомірність вимог відповідача у судовому порядку, так як дані відносини є спірними.
Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Тобто сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат»).
Тобто боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.»
Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»).
Таким чином, на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованість не була безспірною.
Нотаріус не повідомляв позивача, як боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли позивач як боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора.
Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Виконавчий напис № 4981 від 02.11.2020 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано ? Франківської області, тоді як позивач зареєстрований та проживає у місті Кривому Розі, а відповідач за юридичною адресою знаходиться у м. Києві.
Статтею 131 Закону України «Про нотаріат» чітко встановлено, що нотаріальний округ є територіальною одиницею, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.
Отже, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано?Франківської області Личук Т.В. не мав права вчиняти виконавчий напис №4981 від 02.11.2020, так як це суперечить Закону України «Про нотаріат».
Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662.
Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту:
«Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.
В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.
Як вбачається з виконавчого напису, стягувач звернувся з заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 991/269/07 від 28.12.2007 року, який є предметом розгляду у цивільній справі № 216/445/17.
Однак, з наданих Банком для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджували наявність заборгованості та її розмір вбачається, що заборгованість виникла за період з 2007 року.
На момент звернення Банку до приватного нотаріуса минуло три роки з моменту порушення права Кредитора на отримання заборгованості, а тому вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку є порушенням п.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.88 Закону України «Про нотаріат».
З боку АТ «Альфа-Банк» суду не надано доказів на спростування зазначених обставин та правомірності дій Банк в частині звернення до приватного нотаріуса з заява про вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку, встановленого главою 16 порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами України та на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень закону при вчиненні виконавчого напису №4981 від 02.11.2020 року.
Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача.
За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.).
Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, приймаючи до уваги, що неможливо встановити чи нотаріус, при вчиненні виконавчого напису перевірив дійсність кредитного договору, відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, чи різняться суми між розрахунком заборгованості та направленими вимогами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису № 4981, вчиненого 02.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано?Франківської області Личук Т.В., таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача.
Отже, позивач ОСОБА_1 довів належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 908,00 + 454,00 = 1362,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 137, 141, ч. 4 ст. 223, 258-259, 263-265,279, 280- 282, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: М.В. БУТЕНКО