Справа № 703/3711/21
УХВАЛА

про самовідвід

15 листопада 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування акту розслідування нещасного випадку та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

12 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування акту розслідування нещасного випадку та про зобов`язання вчинити певні дії.

Справу згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Прилуцькому В.О.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по справі, мною встановлено, що в моєму провадженні вже перебувала аналогічна справа.

Зокрема рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року, під моїм головуванням було розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» про встановлення факту каліцтва, визнання незаконним акту форми Н-5, зобов`язання скласти акт форми Н-5 та Н-1, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 червня 2021 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 березня 2021 року скасоване.

Позивач ОСОБА_1 12 листопада 2021 року звернувся до суду із позовом, в якому просить суд скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався 07 березня 2017 року.

Однак позовна заява ОСОБА_1 з тим же предметом позову вже перебувала у моєму провадженні та мною було винесено рішення від 31 березня 2021 року, яке скасоване Черкаським апеляційним судом 24 червня 2021 року.

Вказаним рішенням суду (від 31 березня 2021 року) мною фактично висловлена думка щодо спору, тому будь-яке прийняте мною, як головуючим, рішення за результатами розгляду справи, може викликати сумніви щодо неупередженості розгляду даної справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Вирішуючи питання про самовідвід суд також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) та у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02) зазначено, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Крім того, у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) Європейського суду з прав людини приходить до висновку, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності.

В силу ч.ч. 1,2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленомустаттею 33цього Кодексу.

Виходячи із наведеного та з метою усунення будь яких сумнівів щодо неупередженості судді та законності ухваленого ним рішення, суддя не може приймати участь у розгляді даної справи, а тому підлягає відводу.

Вважаю за необхідне заявити самовідвід та передати справу до канцелярії суду для визначенні іншого судді для її розгляду.

Керуючись ст. 36,39,40,41 ЦПК України ЦПК України, суддя

ухвалив:

Задовільнити самовідвід у справі № 703/3711/21, 2/703/1711/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування акту розслідування нещасного випадку та зобов`язання вчинити певні дії.

Справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому статтею 33ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : В.О. Прилуцький