Справа № 127/252/21
Провадження № 2-н/127/30/21
УХВАЛА

16 січня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулось в суд з заявою про стягнення в порядку наказного провадження заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Згідно з п. 3,4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно п.п. 23, 37 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Із поданої заяви убачається, що заявник просить стягнути із боржника заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 75902,94 грн, при цьому в обґрунтуваннях вимог посилається на те, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Однак, суд вважає, що таке посилання заявника на обставини фактичного укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, є недостатнім для виконання заявником вимог п. 3 ч.3 ст.163 ЦПК України, оскільки ТОВ «Вінницягаз Збут» пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості в порядку наказного провадження.

За відсутності копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, не можливо встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

А відтак, вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Щодо посилання заявника на правові позиції Верховного Суду, то слід врахувати звернення заявника з вимогами про стягнення грошової заборгованості саме в наказному провадженні, в якому на підставі документально підтверджених доказів встановлюється безспірна заборгованість, та відсутня можливість додаткової перевірки всіх обставин справи з дослідженням нових доказів, у т.ч. по доведенню факту укладення договору постачання природного газу. Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин, а тому враховуючи те, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, що позбавляє можливості розглянути заяву по суті, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 165, ч.1 ст. 166, ст. 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: