Дата документу 19.01.2021 Справа № 321/1194/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/1194/20 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/807/502/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільського голови Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Ходирєва А.В., Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності органу місцевого самоврядування та покладення обов`язку вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільського голови Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Ходирєва А.В., Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності органу місцевого самоврядування, яка полягає у не внесенні на розгляд чергової сесії Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області його заяви про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) згідно сертифікату на земельну частку (пай) РН № 209522, та покладення обов`язку вчинити певні дії, а саме: зобов`язати відповідача внести на розгляд чергової сесії сільської ради його заяву про виділення в натурі земельної частки (паю) та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2020 року закрито провадження у справі.

Судове рішення мотивовано тим, що між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає помилковими висновки суду про те, що справа відноситься до адміністративної юрисдикції. Між сторонами виник спір з приводу виділення йому в натурі земельної частки (паю), який має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою скаргу і просив про її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, просив визнати незаконною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов`язати розглянути на черговій сесії сільської ради його заяву про виділення земельної частки паю в натурі.

Питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) врегульовані законодавством, насамперед Законом від 05 червня 2003 року № 899-IV « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у якому регламентовано, хто, які особи, які мають право на земельну частку (пай), прописана послідовність дій останніх, визначені підстави для виділення земельних ділянок в натурі, в історичному вимірі визначені компетентні органи, які розглядали звернення щодо виділення земельних часток на місцевості. У цьому та кореспондуючих йому законодавчих актах встановлені повноваження останніх й описано точний і зрозумілий опис послідовності (алгоритм) їхніх дій та рішень. За законом реалізація питання про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) віднесена до повноважень державних органів влади - місцевих державних адміністрацій (принаймні на час виникнення цього спору) і органів місцевого самоврядування (станом на час касаційного перегляду справи).

Отже, якщо орган, який наділений повноваженнями на прийняття рішення про виділення земельної ділянки на місцевості, ці повноваження буде використовувати чи застосовувати не на підставі чи всупереч вимогам законодавства, то тоді може виникнути спір, в основі якого перебуватиме ймовірне порушення, недотримання або в іншій формі невиконання вимог закону, які зачіпатимуть права чи інтереси особи. Такий спір буде прямо пов`язаний з органом держави або в особі органу місцевого самоврядування з владою (владною діяльністю).

Коли спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку, поза межами повноважень чи із порушеннями, то такий спір набуває ознак публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям та рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами.

У такому правовому відношенні суб`єкт владних повноважень не має можливості вирішувати спір, приміром подібний до того, що виник у цій справі, автономно, керуючись власною волею, вільно від законодавчих положень чи іншим способом, характерним для приватноправових відносин.

Відповідно до пунктів 2, 7 частини першої статті 2 КАС України під публічно-правовим спором розуміється спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, <…>, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; <…>, а під суб`єктом владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

За пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, з`ясувавши суть виниклих спірних правовідносин між сторонами у вказаній справі, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки на розгляд вимог позивача ОСОБА_1 до суб`єктів владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності в питанні прийняття рішення про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), яке відноситься до сфери земельних відносин, і вирішення земельного спору, який виник з приводу цих вимог, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Позивач, як можна зрозуміти з його доводів, заявляє про своє право на виділення йому земельної ділянки в натурі, однак при цьому заявляє про незаконність дій суб`єкта владних повноважень, який не розглядає його заяву у передбаченому законом порядку, вимоги про визнання права власності на земельну ділянку позивачем не заявляються. Отже вказаний спір належить вирішити за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки щодо характеру спірних правовідносин викладені у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 вересня 2020 року по справі №807/2306/16

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст.374,375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівськогорайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено і підписано 20 січня 2021 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська