Справа № 702/639/20
Провадження № 2/702/53/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції),

представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» - Гончаренко І.В. (в режимі відеоконференції),

розглянув в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 26.11.2020 звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області з вимогою до приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта»» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 07.01.2018 близько 18 години ОСОБА_3 на автомобілі марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі з м. Монастирище Черкаської області в напрямку с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка йшла по проїзній частині та вела скутер, після чого останню з тілесними ушкодженнями було доставлено до Монастирищенської ЦРЛ. ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм ОСОБА_4 померла в Уманській ЦРЛ. Вказаний факт підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000008 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 .

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває та здійснюється слідчим ГУНП в Черкаській області Радченком О.В.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ833921.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є: матір, ОСОБА_2 , 1934 року народження; чоловік - ОСОБА_5 , 1956 року народження; син - ОСОБА_6 , 1992 року народження; син - ОСОБА_7 , 1986 року народження. Батько загиблої ОСОБА_8 помер у 2008 році.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3 723 гривні.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44 676,00 грн, виплачується рівними частинами між матір`ю, чоловіком та двома синами загиблої.

Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, становить 11 169,00 грн.

В розумінні ст. 1200 ЦК України, позивач є особою, яка, за життя своєї дочки, була на її утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку встановленого законом у 2004 році та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 1200 ЦК України.

Отже, загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 134 028,00 грн.

Просить стягнути з відповідача на її користь 11 169,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 134 028,00 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника та витрати на професійну правничу допомогу.

На адресу суду 01.02.2021 від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позов не визнав та зазначив.

29.07.2017 між ПАТ HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_9 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АМ833921), яким було застраховано цивільну відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу Citroen Berlingo, д.н. НОМЕР_1 .

В матеріалах страхової справи не має заяви ОСОБА_2 про отримання страхового відшкодування відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Сам факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, так і те, що дочка, надавала позивачеві таку допомогу, яка була її основним і постійним джерелом існування.

Позивачем не надано документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

На адресу суду 12.10.2021 від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позов визнав частково та зазначив.

29.07.2017 між ПАТ HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_9 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АМ833921), яким було застраховано цивільну відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу Citroen Berlingo, д.н. НОМЕР_1 .

Позовні вимоги в частині відшкодування страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 11 169,00 грн визнають повністю.

Позовні вимоги в частині відшкодування страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника не визнають, виходячи із наступного.

ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала до дня смерті по АДРЕСА_1 . Мати, ОСОБА_2 проживала в с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області.

Крім цього, середньомісячний дохід ОСОБА_2 у 2017 році складав 1 600,00 грн, а середньомісячний дохід ОСОБА_4 за 2017 рік складав 2 954,35 грн. Оскільки, частка з доходу потерпілої ОСОБА_4 , яка можливо припадала на утримання позивачки менша за її середньомісячний дохід, вона не може бути визнана утриманцем.

Просить задовольнити позовні вимоги в частині сплати страхового відшкодування за моральну шкоду завдану смертю фізичної особи в сумі 11 169,00 грн в задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Суддею Мазай Н.В. від 18.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 27.09.2021 прийнято справу до свого провадження та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до поданого клопотання просить справу розглядати у її відсутність.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просить його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Під час судових дебатів заявив про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» Гончаренко І.В. позов визнала частково, в частині сплати страхового відшкодування за моральну шкоду завдану смертю фізичної особи в сумі 11 169,00 грн в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що є сином померлої у ДТП ОСОБА_4 та онукою позивачки ОСОБА_2 . За життя матері остання здійснювала догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_4 не менше ніж два рази в тиждень приїздила до баби та надавала їй фізичну допомогу по господарству, що полягала у готуванні їжі, прибиранні помешкання, опалюванні приміщення домоволодіння, заготовлювала на зимовий період дрова та приносила їх у будинок. Його матір ОСОБА_4 утримувала свою матір ОСОБА_2 також і фінансово: купувала ліки, продукти харчування, закупляла дрова на зимовий період. Після смерті матері та на даний час він здійснює догляд за бабою ОСОБА_2 , оскільки остання не може самостійно себе обійти. У період його відсутності за бабою доглядає соціальний працівник. У ОСОБА_2 , крім померлої ОСОБА_4 є ще інша дочка, яка проживає на території Російської Ферерації, вона приїжджає до баби приблизно один раз у рік та у цей період здійснює догляд за ОСОБА_2 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що є рідною племінницею позивачки ОСОБА_2 та двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_4 . Оскільки працює у школі вчителем, а територія домоволодіння ОСОБА_2 межує зі школою, то вона часто бачила як ОСОБА_4 допомагала матері фізично: утримувала будинок, обробляла присадибну ділянку, привозила продукти харчування, готувала їсти матері, наносила воду у будинок, прала одяг, заготовляла дрова на зимовий період. ОСОБА_4 за життя працювала на пекарні позмінно, а тому коли у неї був вихідний, то вона приїздила до матері постійно, не рідше, ніж два рази на тиждень. ОСОБА_2 ще за життя ОСОБА_4 потребувала постійної сторонньої допомоги, оскільки після перенесених операцій на колінах, не могла далеко ходити, пересувалась лише в межах власного домоволодіння. ОСОБА_4 також утримувала свою матір фінансово, оскільки її пенсії не вистачало для задоволення базових потреб ОСОБА_2 . Вона знає, що у ОСОБА_2 є ще інша дочка, яка проживає в Російській Федерації та приблизно один раз у рік приїздить до матері, періодично надсилає їй фінансову допомогу.

Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 заявляє вимоги про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди та страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, заподіяною смертю потерпілої ОСОБА_4 , яка є її дочкою.

Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 в графі «мати» записано « ОСОБА_2 » (а.с. 96).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 14.04.1986 ОСОБА_12 та ОСОБА_11 17.04.1986 уклали шлюб та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » (а.с. 100).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 23.06.1995 ОСОБА_14 та ОСОБА_5 23.06.1995 уклали шлюб та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 » (а.с. 101).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 18.01.2018 Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с. 94).

Згідно із довідкою про причину смерті № 20 від 16.01.2018 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: поєднані травми голови та задніх кінцівок (а.с. 95).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди 08.01.2018 відкрито кримінальне провадження № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно даного витягу 07.01.2018 близько 18 години ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі марки «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 по дорозі з м. Монастирище Черкаської області в напрямку с. Леськове Монастирищенського району Черкаської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1963 року народження, яка ішла по проїзній частині дороги та вела скутер, після чого останню з тілесними ушкодженнями було доставлено до Монастирищенської ЦРЛ. ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм ОСОБА_4 померла в Уманській ЦРЛ (а.с. 93).

Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.01.2018, за участю транспортного засобу «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , загинув пішохід ОСОБА_4 , що підтверджується витягом із ЄРДР від 08.01.2018 та довідкою про причину смерті від 16.01.2018, що не заперечувалось сторонами у справі (а.с. 93, 95).

Відповідно до перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ поліс № АМ833921 станом на 07.01.2018 - діючий: страховик ПАТ «НАСК «Оранта» транспортний засіб «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 105).

Отже, страховик ПАТ «НАСК «Оранта» застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Щодо страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду, завдану потерпілому, несе особа, яка завдала шкоду.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

За змістом статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) № 1961-IV від 01.07.2004 регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Згідно п.22.1. ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1. ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно положень ст. 27 Закону№ 1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до пунктів 36.1., 36.2. ст. 36 цього Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, за встановлених обставин справи, ПАТ «НАСК «Оранта» як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він повинен виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 1166 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Доказів непереборної сили або умислу померлої під час вчинення ДТП матеріали справи не містять.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Системний аналіз і тлумачення зазначених норм права вказує, на те, що особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну та матеріальну шкоду, спричинену смертю потерпілого, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини.

За таких обставин, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є доречними та підставними та підлягають стягненню з відповідача.

Пунктом 27.3 Закону України № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Дана норма узгоджується з ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Таким чином, моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до довідки, що видається у зв`язку з оформленням спадкових прав № 1260 від 01.10.2008 на день смерті у померлої ОСОБА_4 залишились чоловік ОСОБА_5 , 1956 року народження, син ОСОБА_7 , 1986 року народження, син ОСОБА_6 , 1992 року народження, мати ОСОБА_2 , 1934 року народження.

Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача визнає позов в цій частині повністю та не заперечує проти сплати страхового відшкодування в сумі 11 169,00 грн (а.с. 222 - 223).

Згідно зі ст. 27.5 Закону № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з ст. 6 Закону № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 37.1.4. Закону № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону, та не позбавлений можливості за відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Така позиція суду відповідає позиції ВС, викладеній у постанові від 05.02.2020 у справі № 748/1893/18, постанові ВП ВС від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15, а тому твердження відповідача, про відсутність в матеріалах страхової справи заяви ОСОБА_2 про отримання страхового відшкодування не є підставою для відмови від страхового відшкодування.

Обов`язок щодо звернення до страховика про виплату страхового відшкодування установлений законом для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами.

Станом на час розгляду справи у суді страхове відшкодування моральної шкоди потерпілій страховиком не виплачено.

Таким чином, звернення потерпілої про виплату страхового відшкодування направлено у строки, встановлені законом.

Розмір страхової виплати матері померлої (позивачу) складається, зокрема, із відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 полісу № АМ/0833921 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.07.2017 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн та шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000,00 грн, розмір франшизи нуль (а.с. 206 зворотна сторона).

Так, позивач звертаючись до суду з позовом про здійснення страхового відшкодування визначив розмір страхового відшкодування, який дорівнює ј загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди визначеного законом. Даний розмір відшкодування складає ј частину страхового відшкодування моральної шкоди та визначається з урахуванням 1/3 частини, які належать чоловіку та дітям померлої.

Так, відповідно до ст. 27.5 Закону № 1961-IV загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Сума заявлена позивачем у позовній заяві у розмірі 11 169,00 грн, не перевищує загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди у даній справі, яка складає 44 676,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю померлої ОСОБА_4 .

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, передбачений ст. 27 закону.

Згідно із абз. 1 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні; у погодинному розмірі: з 1 січня - 22,41 гривні.

Дорожньо-транспортна пригода сталась 07.01.2018, а тому на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 3723 грн.

А тому, позивачем, який внаслідок ДТП втратив близьку людину - дочку, належними та допустимими доказами обґрунтовано розмір моральної шкоди у розмірі 11 169,00 грн (3723 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 12 (місяців)= 44 676,00 грн/4 (кількість осіб), який відповідає вимогам ст. 27.3 та 27.4 Закону України № 1961-IV, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано засади розумності та справедливості та глибину фізичних та душевних страждань позивача у зв`язку із трагічною смертю доньки.

Щодо страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, суд зазначає наступне.

В оцінці наявності підстав для відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» шкоди, завданої смертю потерпілої, суд застосовує системний аналіз норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України та СК України.

Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961-IV (чинним на момент виникнення правовідносин) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Так, судом встановлено вище, що позивач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті ДТП.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком із 18.02.2004. Тобто, ОСОБА_2 є непрацездатною (а.с. 103).

Відповідно до інформації про коло осіб першої лінії споріднення по відношенню до загиблої ОСОБА_4 , до кола осіб першої лінії споріднення по відношенню до загиблої входили: мати ОСОБА_2 , 1934 року народження, чоловік ОСОБА_5 , 1956 року народження, син ОСОБА_6 , 1992 року народження, та син ОСОБА_7 , 1986 року народження (а.с. 98).

Згідно з довідкою №1260, виданою 01.10.2018 Аврамівською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті по АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилось спадкове майно. На день смерті у померлої залишились: мати ОСОБА_2 , 1934 року народження, чоловік ОСОБА_5 , 1956 року народження, син ОСОБА_6 , 1992 року народження, та син ОСОБА_7 , 1986 року народження (а.с. 99).

Так, позивачем на підтвердження перебування на утриманні дочки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 надано наступні докази.

Відповідно до акту про засвідчення факту перебування на утриманні від 30.06.2020, ОСОБА_2 , яка проживає та прописана у АДРЕСА_2 потребувала утримання, оскільки її дохід був меншим ніж необхідні витрати та перебувала на утриманні своєї дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтвердили сусіди особистими підписами (а.с. 104).

Згідно із актом обстеження житлових умов від 12.05.2021 ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, допомагає соціальний працівник із територіального центру. Стан здоров`я не відповідає переміщенню транспортом (а.с 172).

Відповідно до відповіді на запит № 04-06/1551, наданої 02.12.2020 Комунальним некомерційним підприємством «Монастирищенський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Монастирищенської районної ради Черкаської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області декларації на медичне обслуговування з лікарями КНП «Монастирищенський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Монастирищенської районної ради Черкаської області не заключила. Востаннє зверталась до лікаря терапевта 20.10.2017. 30.10.2017 комісією ЛКК Монастирищенської центральної районної лікарні видана довідка № 48, протокол № 29 про потребу в сторонньому догляді на один рік. На протязі 2018 - 2020 за медичною допомогою в КНП «Монастирищенський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» не зверталася (а.с. 81).

Згідно із характеристикою № 133, наданою 25.11.2020 Копіюватською сільською радою на ОСОБА_4 , остання проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно була зайнята до догляду за мамою, яка похилого віку та потребувала стороннього догляду (а.с. 82).

Відповідно до довідки № 31, виданої 25.11.2020 виконавчим комітетом Копіюватської сільської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_2 , яка проживає на даний час в АДРЕСА_3 про те, що вона перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки є особою похилого віку та за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги (а.с. 83).

Крім цього, позивачем надано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_4 , а саме про розмір її доходів за 1999 - 2018 роки, з якого вбачається, що ОСОБА_4 на протязі цих років працювала та отримувала дохід (а.с. 156 -158).

Показаннями свідків встановлено, що ОСОБА_2 потребувала сторонньої допомоги, яка надавалась ОСОБА_4 на постійній основі.

Таким чином, з наданих позивачем доказів встановлено, що ОСОБА_2 є непрацездатною особою та перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Стаття 202 Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Водночас, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Позивачем на обґрунтування потреби матеріальної допомоги надано наступні докази.

Відповідно до відомостей з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 17.03.2021 за період з 1 кварталу 2016 по 4 квартал 2018 ОСОБА_4 за 2016 рік отримала доходи в розмірі 22 995,86 грн, за 2017 - 43 234,46 грн, за 2018 - 2 468,40 грн (а.с. 151).

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головного управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і отримує пенсію за віком. За період часу із 01.01.2017 до 31.12.2019 ОСОБА_2 отримала пенсію в загальному розмірі 64 931,50 грн (а.с. 154 - 155).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області розмір пенсії ОСОБА_2 за 2017 рік в середньому становить 1600 грн (а.с. 154).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 у 2017 році отримувала дохід - пенсію у розмірі 1600 грн, інших доходів не мала.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є непрацездатною особою та перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_4 , інших доходів, крім пенсійного забезпечення, не мала, а отже має право на отримання страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

Згідно змісту позовної заяви позивач просить відшкодувати шкоду, заподіяної смертю потерпілого пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 134 028,00 грн, із розрахунку 3 723 грн (розмір мінімальної заробітної плати станом на 2018 рік) х 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.

Як встановлено вище страховий ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн.

Відповідно до відзиву на позовну заяву від 12.10.2021 сума сплаченого страхового відшкодування становить 54 043,29 грн, залишок відповідно до лімімту полісу становить 145 956,71 грн. Суд дійшов до висновку про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 11 169 грн, а тому залишок відповідно до ліміту полісу становить 134 787,71 грн (145 956,71 грн - 11 169 грн).

Розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника у сумі - 134 028,00 грн (3723 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 36 (місяців)) обґрунтований належними та допустимими доказами, не виходить за встановлений ліміт страхової суми, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Матеріали справи не містять доказів того, що є інші особи в розумінні ст. 1200 ЦК України, які потребують утримання чи мають на нього право, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач за подачу позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 1451,97 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до заяви представника позивача про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, вимоги щодо розподілу судових витрат, крім судового збору, судом не вирішуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 141, 142, 206, 258-260, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_2 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 00 коп страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої ОСОБА_4 та 134 028 (сто тридцять чотири тисячі двадцять вісім) грн 00 коп відшкодування шкоди пов"язаною зі смертю годувальника, заподіяної смертю потерпілого, а всього 145 197 (сто сорок п`ять тисяч сто дев`яносто сім) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь держави судовий збір в сумі 1451 (одну тисячу чотириста п`ятдесят одну) грн 97 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: вул. Здолбунівська,7-Д м. Київ, .

Суддя Ю.М.Жежер