УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна.

Протоколом розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачеві на праві приватної власноситі належить 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2010 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київ надійшов виконавчий лист №2-9994 від 03.04.2006 року виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 1 288,35 грн. на користь КС «Аккорд».

03 березня 2012 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київ було накладено арешт на все нерухоме майно позивача ОСОБА_1 .

В ході примусового виконання, державним виконавцем 19.10.2012 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення вказаної постанови).

В своєму позові позивач просить зняти арешт з усього майна, накладений постановою від 03.03.2012 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, що діяла станом на 26 жовтня 2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, то він має право на оскарження дій державного виконавця щодо скасування арешту в порядку ст.ст. 447-448 ЦПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до Шевченківського районного суду м. Києва із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст. ст. 447, 448 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВССУ № 5 від 03.6.2016р. «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», п. 1 ч. 2 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київ про зняття арешту з майна - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до Шевченківського районного суду м. Києва із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст. ст. 447, 448 ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: