Єдиний унікальний номер 728/1868/21
Номер провадження 2/728/531/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2021 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача Держави України в особі Державної казначейської служби України

вимоги позивача про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності

учасники справи:

від позивача - адвокат Мироненко С.В. (ордер серії СВ № 1018736)

від відповідача - Кот С.І. (довіреність від 25 червня 2021 року № 5-08-08/12843)

від прокуратури - Москаленко С.М. (посвідчення № 060051)

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України (далі відповідач) з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

2. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

3. Характер спірних правовідносин свідчить, що для правильного вирішення спору необхідно дати відповідь на такі ключові питання:

1. чи мало місце незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

2. чи була йому заподіяна у зв`язку із цим шкода;

3. чи підлягає вона відшкодуванню і в який спосіб;

4. який розмір такої шкоди.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

А. Позиція позивача

4. Позов обґрунтований тим, що постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

5. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 7 червня 2021 року зазначена постанова змінена та провадження в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

6. Внаслідок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, він тривалий час перебував у нервовому напруженні, переніс стрес, в нього погіршився стан здоров`я, що в свою чергу є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди.

7. Виходячи з викладених обставин позивач просив стягнути на його користь за рахунок Держави Україна моральну шкоду, заподіяну незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Б. Позиція відповідача

8. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву (а.с.27-29), в якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, виходячи з наступного.

9. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, дії відповідача відносно позивача незаконними не визнано, тому відповідно до чинного законодавства воно не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів.

10. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави.

11. В матеріалах справи відсутнє рішення суду щодо визнання незаконними дій або бездіяльності Казначейства.

12. Позивач не має права на відшкодування шкоди, оскільки позивачем не доведено вина відповідачів, не встановлена належним чином та не доведена незаконність їх дій.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

13. Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року (а.с.18-19) було постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

14. Протокольною ухвалою відповідно до статті 56 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) в якості представника держави було допущено прокурора.

ІV. Пояснення учасників справи

15. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві (див. пункти 4-7).

16. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві (див. пункти 8-12).

17. Представник прокуратури навела заперечення проти задоволення позову аналогічні запереченням, викладеним у відзиві (див. пункт 16).

V. Фактичні обставини встановлені Судом

18. Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 20221 року (а.с.6) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

19. Постановою Чернігівської апеляційного суду від 7 червня 2021 року (а.с.9-11) постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП змінено; провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог пункту 2.9 (а) ПДР закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 246 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

20. Згідно звіту про автоматизований розподіл справи № 728/416/21 від 2 березня 2021 року (а.с.12-13) справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла 2 березня 2021 року.

VІ. Оцінка Суду

21. Між сторонами виник спір, в якому позивач заявив вимогу про відшкодування шкоди у зв`язку із його незаконним притягненням до адміністративної відповідальності (див. пункти 4-7).

22. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку із тим, що в його діях відсутня вина в тому, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності (див. пункти 8-12).

23. Даючи відповіді на ключові питання по справі (див. пункт 3) Суд бере до уваги наступне.

24. В першу чергу Суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

25. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше) (див. постанову Верховного Суду від 9 червня 2021 року по справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21)).

26. В ситуації, що розглядається, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови суду (див. пункт 18) і в подальшому провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог пункту 2.9 (а) ПДР закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 246 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (див. пункт 19).

27. Тобто позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, що пізніше було визнано незаконним, а тому в силу статті 56 Конституції України та статей 22, 23, 1166, 1167, 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК) це є підставою для відшкодування шкоди за рахунок держави.

28. В свою чергу, спеціальний Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (далі Закон від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР) встановлює випадки, умови та порядок відшкодуванням шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

29. При цьому, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, в тому числі, і у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення (пункт 4 частини першої статті 2 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР).

30. Специфіка даних правовідносин свідчить про те, що сам факт притягнення особи до адміністративної відповідальності завдав їй страждань, це призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру.

31. Окрім іншого, в даному випадку, Суд враховуючи співвідношення категорій «моральна шкода» і «здоров`я», вирішуючи питання про існування факту заподіяння моральної шкоди позивачу і пов`язуючи її із станом здоров`я позивача, вважає за обов`язкове звернутись до визначення поняття «здоров`я», яке наведено в Статуті (Конституції) Всесвітньої Організації Охорони Здоров`я, де міститься положення про те, що здоров`я є станом повного фізичного, душевного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичні дефекти.

32. Наведене є свідченням порушення у позивача душевного благополуччя, стану здоров`я, що в свою чергу є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди.

33. Окремо Суд наголошує, що виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду в правовідносинах по її відшкодуванню встановлюється «презумпція заподіяння моральної шкоди», а особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини (абзац 3 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року).

34. Тобто в даних правовідносинах саме на відповідача, а не на позивача покладається обов`язок по доведенню відсутності факту заподіяння моральної шкоди, у зв`язку із чим його позиція про те, що позивач не обґрунтував наявність заподіяння моральної шкоди, Судом не приймається.

35. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

36. Виходячи з викладеного Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди знайшов своє підтвердження в матеріалах справи і відповідачем він не спростований.

37. Щодо суми відшкодування моральної шкоди, то Суд враховує, що при визначенні її розміру, він має визначатись відповідно до вимог частини третьої статті 13 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР, який встановлює мінімальні гарантії при відшкодуванні шкоди і яка залежно від обставин справи може бути збільшена.

38. Так, згідно із даною нормою Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

39. Крім того, в абзаці 2 пункту 14 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України (див. пункт 33), судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

40. Наведене спростовує позицію відповідача щодо відсутності його вини, як підстави для відмови в задоволенні позову (див. пункти 12).

41. У 2021 році розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» становить 6000 грн. 00 коп. (шість тисяч гривень 00 копійок).

42. А тому, Суд визначаючи розмір моральної шкоди, враховує мінімальні межі встановлені Законом в даному випадку, виходить із ступеня тяжкості діяння, яким було заподіяно шкоду та шкідливості наслідків спричинених цим діянням, глибини, тривалості страждань, обставин справи і виходячи із принципу справедливості та розумності, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в розмірі наведеному позивачем, що в даних правовідносинах на думку Суду є достатнім відшкодуванням для останнього.

43. Такий розмір моральної шкоди гарантований Законом від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР і є достатнім в спірних правовідносинах.

44. Окремо Суд звертає увагу, що особливість даних правовідносин свідчить, що саме держава має відшкодовувати шкоду, завдану позивачу і вона повинна стягуватися з Державного бюджету України, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

45. При цьому Верховний Суд висловлював позицію про те, що відповідачем в таких правовідносинах може бути саме Державна казначейська служба України (див. наприклад постанову Верховного Суду від 9 червня 2021 року по справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21)).

46. Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 18967 грн. 74 коп. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 74 копійки) у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження вулиця Бастіонна, б. 6, м. Київ, індекс 01601, .

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко