Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2021 р. Справа № 596/1289/20

Провадження № 2/596/43/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

з участю: секретаря судового засідання Стасюк О.Д.

представника позивача адвоката Чеканівського В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємицею за заповітом майна, належного її батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона успадкувала, а саме, земельну ділянку площею 4,0998 га за кадастровим номером :01:001:0602, розташовану на території Малолуцької сільської ради, Гусятинського району, Тернопільської області. Окрім, вищенаведеної земельної ділянки, її померлий батько є співвласником житлового будинку (2/3 частки) з господарськими будівлями та спорудами, що розміщений по АДРЕСА_1 . Домоволодіння являється колгоспним двором та 1/3 частина якого належала ОСОБА_3 як члену колгоспного двору, 1/3 частину він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та 1/3 частина спірного житлового будинку належить як члену колгоспного двору відповідачу - ОСОБА_2 . Вважає, що оскільки відповідач не брала участі ні коштами, ні своєю працею в житті колгоспного двору будучи працездатною станом на 15 квітня 1991 року, то в силу ч.3 ст. 123 ЦК УРСР вона( ОСОБА_1 ) має право на визнання за собою права власності і на належну відповідачці 1/3 частку домоволодіння. Позивач самостійно утримує житловий будинок, фактично реалізовує правомочності власника, тому претендує на набуття всіх часток у праві власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов.

Представник позивача адвокат Чеканівський В.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити позов.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява про визнання позову, розгляд справи просить проводити без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті самі члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності всіх його членів.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який поширюється з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР від 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної часткової власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті самі члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності всіх його членів.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках по 1/3 частки за кожним, як членам колгоспного двору.

Даний факт підтверджується довідкою № 461 від 09.07.2020 року, виданою виконкомом Малолуцької сільської ради (а.с.15).

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого ТзОВ «БІЗНЕС-СЕРВІС «НЕРУХОМІСТЬ» станом на 13.07.2020 року, вбачається, що загальна площа будинковолодіння становить 63,8 м2, житлова - 41,6 м2 (а.с.7-9).

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що по АДРЕСА_1 становить 88650,00 грн., що вбачається із довідки про вартість майна, складеної суб`єктом оціночної діяльності ПП «МІДАС ФІНАНС ГРУП» 17.08.2020 року (а.с.11).

Як вбачається із довідки №492, виданої виконкомом Малолуцької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 22 липня 2020 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживала по АДРЕСА_1 , разом із нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Як видно із довідки №493, виданої виконкомом Малолуцької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 22 липня 2020 року, ОСОБА_3 дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4 , тобто, отримав ключі від житлового будинку, користувався речами домашнього вжитку, обробляв земельну ділянку (а.с.13).

Відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, ОСОБА_3 належало 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчений виконавчим комітетом Зайчиківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області 22 липня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за № 9, згідно якого заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_5 (позивачу по справі) (а.с.16).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.05.2017 року Садківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області (а.с.18).

Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого належала йому як члену колгоспного двору, 1/3 частину якого він успадкував після смерті своєї матері.

31.10.2017 року приватним нотаріусом Лучків І.В. після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заяви ОСОБА_1 було заведено спадкову справу № 61472394, що вбачається із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49871423 від 15.11.2017 року (а.с.19).

ОСОБА_2 спадкувати спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не бажає, що підтверджується її заявою, посвідченої секретарем виконавчого комітету Садківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області Свинарчин В.М. 26 жовтня 2017 року, зареєстрованої в книзі нотаріальних дій за №85 (а.с.17).

Ст.ст. 16, 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права, інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лучків І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з невизначеністю складу спадкового майна (а.с.-12).

Суд прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її право на спадкове майно ніким не оспорюється.

Обставин, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті неправомірно набув або володів 2/3 частками житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в суді не встановлено.

Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, позивач являється спадкоємцем за заповітом майна померлого ОСОБА_3 , спадщину прийняла, можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину позивач немає, є підстави у судовому порядку визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить також визнати за нею право власності на належну відповідачеві ОСОБА_2 як члену колгоспного двору частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , посилаючись на те, що оскільки відповідач, якій належить 1/3 частка житлового будинку не брала участі ні коштами, ні своєю працею в житті колгоспного двору будучи працездатною станом на 15 квітня 1991 року, то в силу ч.3 ст. 123 ЦК УРСР, а ОСОБА_1 самостійно утримує житловий будинок та фактично реалізовує правомочності власника.

Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на належну відповідачеві як члену колгоспного двору 1/3 частку житлового будинку не грунтуються на вимогах закону, оскільки безпідставними є вимоги про визнання право власності за нею саме в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( в межах заявлених вимог), тому до задоволення не підлягають. На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 95, 265, 268, 354 ЦПК України, - В И Р І Ш И В: Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Кокошинці, Гусятинського району, Тернопільської області) про визнання права власності на спадкове майно - задоволити частково. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_2 ) право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 63,8 м2, житловою - 41,6 м2, який розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог- відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області, або безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повне рішення виготовлено 12 січня 2021 року.

Суддя: Е.М. Митражик