ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулася до суду із вищевказаним уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 056-134-08, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 26100,00 грн. зі сплатою процентів, передбачених п. 4.2.1 договору, з кінцевим терміном повернення 05 грудня 2011 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, видавши кошти відповідачу в розмірі 26100,00 грн., на підставі видаткового касового ордеру від 05 грудня 2008 року.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 11 листопада 2013 року сума заборгованості за кредитом складає 184337,56 грн., з яких: 26100,00 грн. - заборгованість за кредитом, 154376,28 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 3861,28 грн. - 3% річних від простроченої суми, яку КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року позовні вимоги КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість по кредитному договору № 056-134-08 від 05 грудня 2008 року, в розмірі 29 961,28 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 26100,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами - 3861,28 грн.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за процентами по кредитному договору № 056-134-08 від 05 грудня 2008 року, відповідно п. 4.2.1. та п. 4.8. договору, за період з 06 грудня 2008 року по 11 листопада 2013 року в розмірі 154376,28 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовані тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та порушує строки повернення кредиту, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішеннями суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності належним чином повідомленого відповідача, що порушило його право подати відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності. Судом не було враховано, що за період з грудня 2008 року по липень 2010 року відповідачем в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за договором було сплачено 14843,21 грн. Останній періодичний платіж був сплачений 22 липня 2010 року, а тому враховуючи, що строк позовної давності становить три роки, позивачем було пропущено строк звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач відзив на апеляційну скаргу суду не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішень суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 05 грудня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 056-134-08, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 26100 грн. зі сплатою процентів, передбачених п. 4.2.1 договору, з кінцевим терміном повернення 05 грудня 2011 року.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши кошти відповідачу ОСОБА_1 в розмірі 26100,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 грудня 2008 року.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 11 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 184337,56 грн., з яких: 26100,00 грн. - заборгованість за кредитом, 154376,28 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 3861,28 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Суд першої інстанції встановивши дійсні обставини справи дійшов правильного висновку стосовно того, що позовні вимоги КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» є обґрунтованими, оскільки відповідач в порушення умов договору не сплатив позивачу визначені кредитним договором грошові кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 184337,56 грн.

Проте, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на ухвалення судом першої інстанції заочного рішення за його відсутності, заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача, оскільки останній періодичний платіж був сплачений 22 липня 2010 року, а з позовом до суду позивач звернувся 13 листопада 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530, 631 ЦК України).

Як вбачається з кредитного договору, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту до 05 грудня 2011 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів до 10 числа кожного місяця.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У даній справі встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору передбачено виконання зобов`язання боржником частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Так, ОСОБА_1 не виконував щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом починаючи з серпня 2010 року, у зв`язку із чим у нього станом на 11 листопада 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 13 листопада 2013 року.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі графіку погашення заборгованості право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, черговими платежами впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення кінцевого строку здійснення платежу у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та відповідають висновкам Верховного Суду України, зокрема, викладеним у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Таким чином, строк позовної давності підлягає застосуванню лише в частині щомісячних платежів, які виникли у відповідача до 13 листопада 2010 року.

Згідно додатку №1 до кредитного договору № 056-134-08 від 05 грудня 2008 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем починаючи з платежу від 10 листопада 2010 року (прострочення якого відбулося 10 грудня 2010 року відповідно до п. 4.9. кредитного договору) складає 15613,50 грн., а тому саме ця сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 4.2.1. кредитного договору загальна сума процентів за користування кредитом складається з основної суми процентів - 60% річних на залишок суми кредиту впродовж фактичного строку користування кредитом.

Згідно п. 4.8. кредитного договору невиконання (або неналежне виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (по відношенню до термінів оплати платежів згідно п. 4.2. договору, або їх сплати не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки за оплачуваний період по якому допущено прострочення збільшується у два рази, з відповідним перерахуванням платежу за оплачуваний період.

При цьому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, і такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Подібний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та постанові від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

Враховуючи викладене з відповідача також підлягають стягненню проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, нараховані згідно з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України, розмір яких визначено умовами договору (120% річних, денна процентна ставка 0,003286%) та складають 44887,84 грн., з яких:

- 2869,17 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 796,67 грн. за період з 11 листопада 2010 року до 11 листопада 2013 року;

- 2930,16 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 836,50 грн. за період з 11 грудня 2010 року до 11 листопада 2013 року;

- 2987,18 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 878,32 грн. за період з 11 січня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3040,75 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 922,24 грн. за період з 11 лютого 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3105,63 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 968,35 грн. за період з 11 березня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3157,35 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1016,77 грн. за період з 11 квітня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3209,97 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1067,61 грн. за період з 11 травня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3256,28 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1120,99 грн. за період з 11 червня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3303,06 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1177,04 грн. за період з 11 липня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3342,31 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1235,89 грн. за період з 11 серпня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3377,28 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1297,68 грн. за період з 11 вересня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3411,78 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1362,57 грн. за період з 11 жовтня 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3436,64 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1430,70 грн. за період з 11 листопада 2011 року до 11 листопада 2013 року;

- 3460,28 грн. нараховано на прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1502,17 грн. за період з 06 грудня 2011 року до 11 листопада 2013 року.

При цьому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки договором було визначено інший розмір процентів.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягненню з ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованості за кредитним договором у вищезазначеному порядку.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат та стягнути із ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (32,82%) у розмірі 628,07 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року - скасувати.

Позов кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» () заборгованість по кредитному договору № 056-134-08 від 05 грудня 2008 року в розмірі 60501,34 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 15613,50 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 44887,84 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 628,07 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова