Єдиний унікальний номер справи № 483/1011/18
Провадження № 22-ц/812/482/21
У Х В А Л А

26 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Лисенка П.П.

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Афенді Віктором Петровичем на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року, ухвалене у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року, що утворилася станом на 30 квітня 2018 року у сумі 71 181 (сімдесят одну тисячу сто вісімдесят одну) гривню 18 копійок, а також 1 762 гривні - в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Афенді В.П., оскаржив його в апеляційному порядку, подавши 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою ним подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням порушені його права та законні інтереси.

Як на поважність причин пропуску строку посилається на те, що в кінці грудня 2020 року від виконавчої служби дізнався про наявність рішення суду, а його копію представник отримав лише 14 січня 2021 року.

Проте вказані обставини спростовуються матеріалами справи.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, наведені в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року визнані неповажними та апеляційну скаргу залишено без руху. Особі, яка подала апеляційну надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме надати нову заяву про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин його пропуску, і з наданням доказів на їх підтвердження.

В березні 2021 року на адресу Миколаївського апеляційного суду, представником відповідача - адвокатом Афенді В.П., на виконання вищезазначеної ухвали суду,подано нову заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підставами для його поновлення зазначено, що підписана ОСОБА_2 заява від 03 жовтня 2018 року не відповідає його власній волі, оскільки йому був наданий надрукований текст заяви, який він підписав. Крім того, посилається ще й на те, що на час прийняття рішення проживав коло свого батька, а не за місцем реєстрації. До того ж зазначав, що в Україні були запроваджені карантинні міри, що завадили йому вчасно оскаржити рішення суду.

Так, 28 червня 2018 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Осовська та інші проти України», у якому встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з недотриманням принципу юридичної визначеності. При цьому у пункта 26, 27 рішення Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» пункт 61). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення.

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» пункт 52).

Хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справах «Пономарьов проти України» пункт 41, та «Устименко проти України» пункт 47).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Отже, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справах "Александр Шевченко проти України" п. 27, та "Трух проти України").

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував судову повістку, був завчасно та належним чином повідомлений про слухання справи 03 жовтня 2018 року, що підтверджується його особистим підписом на зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення з відміткою «судова повістка» (а.с. 33).

03 жовтня 2018 року ним особисто подане клопотання про розгляд справи без його участі та що проти задоволення позову він не заперечує (а.с. 34).

Крім того, в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення, з якого вбачається, що 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення суду, про що особисто поставив підпис (а.с. 46).

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про ухвалення рішення районним судом більш того, 09 жовтня 2018 року отримав його копію (а.с. 46).

За змістом частин 3, 4 статті 357 ЦПК України у випадку, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, апеляційна скарга залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість часу, що минув з дати отримання відповідачем рішення суду, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Афенді Віктором Петровичем слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Афенді Віктором Петровичем на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року, ухвалене у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова