Справа № 236/3269/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бєлоусова А.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Коломацького О.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі договору купівлі - продажу придбала у ОСОБА_2 незавершений об`єкт будівництва - житловий будинок готовністю 11%, розташований з адресою : АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розміщений на земельній ділянці, що належить заявниці на праві приватної власності розміром 0,0375 га з кадастровим номером :01:011:0502. Втім, оригінал договору купівлі - продажу не зберігся, відомості про його придбання у КП «БТІ» теж відсутні. При зверненні до державної реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач отримала відмову, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої права на вказане майно, тому звернулася до суду та просить суд визнати за нею право власності на незавершений об`єкт будівництва (а.с. 1).

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 вересня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 17-18).

В підготовчому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог не заперечував, 08.11.2021 року через канцелярію суду надав заяву визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.23, 24).

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що на підставі договору купівлі-продажу незакінченого будівництва будинку від 26.11.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3109, позивачка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 незакінчений будівництвом будинок готовністю 11 %, який знаходиться в АДРЕСА_2 на земельній ділянці 349 кв.м. (а.с. 4).

25.05.2021 року ОСОБА_1 отримала технічний паспорт КП «Бюро технічної інвентаризації» на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, готовністю 11% (а.с.5). За результатами технічного обстеження гаражу, сараю за адресою : АДРЕСА_2 , проведеного КП «Бюро технічної інвентаризації» встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації (а.с.6).

З довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2021 року, виданій ОСОБА_1 , вбачається що знесений житловий будинок житловою площею 12, 2 кв.м. за адресою Донецька обл.., Краматорський р-н, Лиманська ТГ, м.Лиман (колишня назва - Красний Лиман) був зареєстрований та належав на праві власності ОСОБА_2 . 16.11.1992 року була здійснена інвентаризація земельних поліпшень, в результаті якої виявлено житловий будинок площею 12,2 кв.м з фактичним зносом 70% та незавершений житловий будинок готовністю 11% (а.с.8).

Ринкова вартість зазначеного недобудованого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно висновку про вартість майна зі звіту про оцінку нерухомого майна № 103/21, складеного ФОП ОСОБА_3 , станом на 30.07.2021 року становить 42000 грн. (а.с.11).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 06.07.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0502 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0375 га, за адресою АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.9-10).

Однак, враховуючи відсутність оригіналу на договору купівлі-продажу на вказаний об`єкт нерухомого майна, який був втрачений позивачкою, рішенням № 59476062 від 26.07.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Біленко Г.М. позивачці відмовлено у державній реєстрації прав на незавершене будівництво (а.с.7).

В зв`язку з цим позивачка позбавлена можливості в повному обсязі здійснювати права власника нерухомого майна, а саме розпоряджатися незавершеним об`єктом будівництва.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно з ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до положень статей 181, 182 Цивільного Кодексу, статті 5 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельні ділянки, житлові будинки, будівлі, споруди є нерухомим майном, щодо яких проводиться державна реєстрація прав. При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Крім того, відповідно до статті 188 Цивільного Кодексу якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення прав на земельну ділянку перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

Враховуючи, що позивачка добросовісно, вільно, відкрито, безперервно володіє земельною ділянкою з кадастровим номером :01:011:0502 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0375 га, за адресою АДРЕСА_2 , недобудований житловий будинок 11% готовності, розташований на даній земельній ділянці і є об`єктом цивільного обороту та має статус нерухомої речі, несе витрати по будівництву вказаного об`єкту нерухомості та його утриманню, і задля використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, суд вважає, що за нею може бути визнане право власності на вказане майно.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютою 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом.

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення, тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно ґрунтується на законі, її вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню.

В той же час, згідно ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, ОСОБА_1 з Державного бюджету необхідно повернути 454 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. 15, 321, 328, 392 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на незавершений об`єкт будівництва - житловий будинок готовністю 11 % , розташований по АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:011:0502 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0375 га.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 з Державного бюджету 454 грн., що становить 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року.

Суддя -