Справа № 648/2348/21
Провадження № 2/648/889/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ербес Н.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання відповідача, який є її племінником. З 2000 року відповідач залишив будинок, в ньому проживає. Реєстрація відповідача в будинку порушує її права власника. Посилаючись на ст.391 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом.

15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання, що є сусідом позивача, проживає в будинку АДРЕСА_2 . Відповідача у справі не знає. В будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає більше 20 років. За вказаний період жодного разу відповідача в будинку він не бачив.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні показання щодо періоду не проживання відповідача в будинку позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності за №18460994 від 1 квітня 2008 року, договором довічного утримання від 2 квітня 2008 року, ВКІ №524892.

Згідно до довідки Станіславської сільської ради за №1023 від 3 вересня 2021 року, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно до акту обстеження вищезазначеного домоволодіння від 2 вересня 2021 року, місце проживання відповідач в зазначеному будинку зареєстровано з 17 листопада 1996 року, але останній в будинку не проживає з 1 жовтня 2000 року. Факт не проживання відповідача в будинку більше року підтверджується також показаннями свідка.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 908 грн..

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 406 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2021 року.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя В.В. Бугрименко