Справа № 723/3970/21
Провадження № 2/723/4734/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі: головуючого судді Пташник А.М.

за участю секретаря Полішенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовують слідуючими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . На момент своєї смерті, остання була постійно зареєстрована та проживала в житловому будинку за АДРЕСА_1 . Разом із нею на момент смерті постійно проживав без реєстрації та вів спільне господарство її син, батько Позивачки, ОСОБА_3 , який в силу ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер та не оформив своїх спадкових прав після смерті матері, ОСОБА_2 .

26 грудня 2015 року за заявою спадкоємиці за законом, ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 123/2015.

26 березня 2021 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га., місце розташування якої: АДРЕСА_2 .

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що не має правовстановлюючих документів на це спадкове майно.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить визнати право власності на спадкове майно, що складається з будинку садового типу з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 30,90 квадратних метрів, за спадкоємцем за законом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає в АДРЕСА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явились, їх представник ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника.

Відповідач Сторожинецька міська рада свого представника в судове засідання не направив, представивши суду заяву, в якій прийняття рішення залишили на розсуд суду та просили розглядати справу без участі свого представника.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Старобросковецької сільської ради №1196 від 12.11.2018 року разом із нею на момент смерті постійно проживав без реєстрації та вів спільне господарство її син, батько позивачки, ОСОБА_3 , який в силу ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер та не оформив своїх спадкових прав після смерті матері, ОСОБА_2 .

26 березня 2021 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га., місце розташування якої: АДРЕСА_2 , кадастровий № :01:003:0069, яка належала ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №108018 виданого Сторожинецьким районним відділом земельних ресурсів 11.04.2007 року.

Окрім земельної ділянки, яку згідно свідоцтва про право на спадщину успадкувала ОСОБА_1 , до складу спадкового майна також входить житловий будинок за АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що не має правовстановлюючих документів на це спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , про що нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.07.2021 року.

Згідно листа - відповіді Старобросковецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день своєї смерті була постійно зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_4 . Документи, які підтверджували б право власності на дане домогосподарство відсутні.

Згідно даного технічного паспорту, нерухоме майно складається з житлового будинку, загальною площею 30,90 кв.м., в тому числі житловою 15,40 кв.м. та допоміжною 15,50 кв.м.

Загальна дійсна вартість будівель складає 49 726 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять шість) гривень, 00 коп (копія технічного паспорту та короткої технічної характеристики додаються.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно технічного паспорта, будівництво будинку було завершено в 1890 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року.

Тому, враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством.

Відповідно до ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Враховуючи те, що згідно копії погосподарської книги, що ОСОБА_2 являлась головою двору, інших членів домогосподарства (співвласників) не було, є всі підстави вважати, що домогосподарство під АДРЕСА_1 дійсно належало покійній ОСОБА_2 .

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 247 ч. 2, ст. 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на спадкове майно за законом, що складається з будинку садового типу з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 30,90 квадратних метрів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: