ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/109/21
Провадження № 22-ц/4820/1405/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу № 681/109/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий коровай» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року (суддя Горщар А. Г., повне судове рішення складено 18 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий коровай», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що 01 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці. Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 14 лютого 2018 року, який набрав законної сили 19 березня 2019 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 липня 2019 року та постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 50000 грн майнової шкоди, 5800 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 26100 грн страхового відшкодування утриманцю його померлого батька та 5800 грн моральної шкоди. З ТОВ «Золотий коровай» стягнуто на користь ОСОБА_1 325254 грн майнової шкоди, 200000 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 200000 грн моральної шкоди, заподіяної смертю батька. Зобов`язано її після відшкодування шкоди передати у власність ТОВ «Золотий коровай» автомобіль. У подальшому додатково понесла витрати на виготовлення надгробного пам`ятника ОСОБА_3 у розмірі 54600 грн. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Золотий коровай» на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Вважає, що понесені витрати підлягають стягненню у законодавчо визначених межах зі страхової компанії, а з ТОВ «Золотий коровай» - різниця між фактичними витратами та страховим відшкодуванням.

Тому позивачка просила стягнути витрати на спорудження надгробного пам`ятника з ТОВ «Золотий коровай» у розмірі 37200 грн, з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у розмірі 17400 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на спорудження надгробного пам`ятника з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у сумі 17400 грн, з ТОВ «Золотий коровай» - 37200 грн. Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ «Золотий коровай», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права. Вважає, що позивачка не надала належних доказів на підтвердження понесення нею витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. Надані ОСОБА_1 копія договору на виготовлення пам`ятника, специфікація до договору та накладна не підтверджують сплату коштів за його виготовлення. Ці документи не є розрахунковими документами та свідчать лише про домовленість сторін на виготовлення і встановлення пам`ятника. Крім того, суд першої інстанції прийняв до розгляду докази, які були подані позивачкою з порушенням вимог ЦПК України. ОСОБА_1 не обґрунтувала неможливість їх подання у визначений законом строк.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 01 жовтня 2016 року на 54 км автодороги Дубрівка - Баранівка - Висока Піч ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-3302» реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись у напрямку с. Залужне Романівського району Житомирської області, в порушення Правил дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись в безпечності маневру, та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_3 помер.

Відповідно до вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 14 лютого 2018 року та Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, за яке йому призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК України від відбування основного покарання він звільнений з випробуванням на 2 роки.

На час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Золотий коровай», якому на праві власності належить транспортний засіб марки ГАЗ-3302 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 02 вересня 2000 року. Згідно з умовами договору на виготовлення пам`ятника № 64 від 02 серпня 2019 року ФОП ОСОБА_5 зобов`язався виготовити і встановити меморіальний пам`ятник, а ОСОБА_1 прийняти та оплатити роботи відповідно до специфікації. Загальна сума договору складає 54600 грн.

За змістом накладної № 27 від 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 прийняла від ФОП ОСОБА_5 меморіальний пам`ятник з граніту з художніми роботами, ціна 54600 грн.

Відповідно до довідки Комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради № 80 від 30 березня 2021 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був захоронений на православному кладовищі за адресою вулиця Боженко, смт. Понінка, Полонський район, Хмельницька область. У серпні 2019 року споруджено та встановлено надгробний пам`ятник.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, а ДТП він скоїв, виконуючи трудові обов`язки у ТОВ «Золотий коровай», цивільно-правова відповідальність якого на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування». ОСОБА_1 має право на відшкодування витрат, понесених у зв`язку із спорудженням надгробного пам`ятника, за рахунок страховика і юридичної особи, з якою винуватець ДТП перебував у трудових відносинах.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

У силу частини 1 статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Як встановлено рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні ДТП, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Золотий коровай», цивільно-правова відповідальність якого на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал страхування».

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції відповідно до наведених норм права дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

При цьому суд виходив з того, що відповідачі не надали належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивачки про розмір витрат.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Золотий коровай» про недоведеність розміру витрат на спорудження пам`ятника не заслуговують на увагу, оскільки його вартість передбачена у договорі на виготовлення пам`ятника № 64 від 02 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_5 , у накладній № 27 від 02 серпня 2019 року, відповідно до якої позивачка прийняла від ФОП ОСОБА_5 меморіальний пам`ятник з граніту з художніми роботами ціною 54600 грн за готівку.

Не містить посилання на докази, які б спростовували понесені ОСОБА_1 витрати, й апеляційна скарга.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про подання позивачкою доказів з порушенням передбачених ЦПК України строків і прийняття їх судом, як на підставу для скасування судового рішення, не ґрунтується на законі, оскільки таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

За змістом частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене слушними є аргументи позивачки про законність та обґрунтованість судового рішення, викладені у відзиві.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

На підставі частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий коровай» залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта