Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3143/21
Номер провадження: 2-о/225/213/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення позовної заяви без руху)

25 травня 2021 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Соляник А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Горлівка Донецької області народила сина ОСОБА_2 , батьком якого є ОСОБА_3 , про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 39 від 29.04.2021р. (дублікат), свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 від 22.07.2020р., які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, заявниця долучає до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 12.09.2015, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для прийняття заяви до розгляду, суд дійшов наступного висновку:

За змістом ч. 3 ст. 294, ст. 318 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують вказаний факт та викладені в заяві обставини.

Разом з цим, додані до заяви про встановлення факту народження документи (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 12.09.2015, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 від 22.07.2020, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження) не створюють правових підстав на території України.

Крім того, до суду звертається ОСОБА_1 , яка просить встановити факт народження дитини (сина) - ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, як вбачається з долученої до матеріалів заяви про встановлення факту народження дитини копії дублікату медичного свідоцтва про народження № 39 від 29.04.2021, прізвище особи, яка народила дитину є « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 ». Відомості про зміну прізвища заявниці на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 12.09.2015, копія якого долучена нею до матеріалів справи, суд не може взяти до уваги, оскільки, як зазначалося вище, документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження) не створюють правових підстав на території України.

Крім того, заявниця просить встановити факт народження дитини (сина) - ОСОБА_2 , батьком якого є - ОСОБА_3 . Однак, заявниця не долучає жодних документів, на підставі яких це здійснити. Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 12.09.2015, копія якого долучена заявницею до матеріалів справи, суд не може взяти до уваги, оскільки, як зазначалося вище, документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження) не створюють правових підстав на території України.

Згідно ч.3 ст. 317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У випадку, якщо заявниця по справі не перебуває у шлюбі з батьком народженої нею дитини, то запис батька дитини у Книзі реєстрації народжень необхідно провести за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записати за її вказівкою.

Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 12.09.2015, копія якого долучена заявницею до матеріалів справи, видане органами на тимчасово непідконтрольній Україні території, встановленому в Україні зразку не відповідають, не належить до визначених ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» документів, що створюють правові наслідки, а отже доказом укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також доказом зміни прізвища останньої бути не може.

Тобто, оскільки у суду відсутні відомості про перебування заявниці у шлюбі, згідно чинного законодавства України, а також матеріали заяви про встановлення факту народження дитини не містять спільної заяви батьків, заяви батька про запис його батьком у Книзі реєстрації народжень, суд змушений буде записати батька за вказівкою матері.

Крім того, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення недоліків з наступних підстав:

Згідно ч. 4 статті 177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявниця, звертаючись до суду, не додала до заяви про встановлення факту народження доказів сплати судового збору, долучивши до матеріалів справи клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що дана справа відноситься до категорії заяв, при поданні яких заявники звільняються від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити та розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, фактичною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є майновий стан сторони, що ускладнює сплату судового збору в зазначеному законодавством розмірі.

Таке ж саме положення визначено і в п. 29 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав або перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В порушення зазначених вимог закону до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору, представник заявниці не посилається у заяві про звільнення від сплати судового збору на тяжке матеріальне становище заявниці, жодного документа, який би підтверджував відсутність у заявниці коштів на сплату судового збору, до матеріалів справи не додано, а доводи представника заявниці щодо підстав звільнення від сплати судового збору не можуть бути прийняті судом виходячи з такого:

Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у вигляді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Відповідно до п. 21 ч.1 ст. 5 Закон України «Про судовий збір», законодавцем передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Саме по собі народження дитини на тимчасово окупованій території заявницю від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільняє. Аналогічних висновків дотримується Верховний Суд в постанові від 20.11.2019 року у справі № 243/12928/18 (провадження № 61-5728св19), ухвалах від 25 січня 2019 року у справі №243/9106/18, від 04 жовтня 2019 року у справі № 242/4145/19, постанові від 14 листопада 2019 року у справі №350/2002/18.

Жодних доказів на підтвердження знаходження особи у скрутному матеріальному становищі суду також не надано.

Із заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що заявниця ОСОБА_1 , просить суд встановити факт народження її сина ОСОБА_2 , який народився у м. Горлівка Донецької області. Факт народження необхідно встановити для отримання свідоцтва про народження встановленого в Україні зразку. Отже, за подання до суду вказаної заяви справляється судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження її сина ОСОБА_2 , подано до Дзержинського міського суду Донецької області у травні 2021 року, то ставка судового збору за вказаною заявою повинна справлятися у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року.

Згідно з п.п. 1,4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2021 року становить 2270 грн., то за подання до суду даної заяви, розмір судового збору становить 454 грн..(2270,00х0,2)

При цьому, суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд. Вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом, не є перешкоджанням доступу до правосуддя.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Отже, відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Якщо ухвала про залишення заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, заяву про встановлення факту народження слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення вищеназваних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 82, 136, 175,177, 185, 315 ЦПУ України, п.13 Постанови Пленуму Верхового Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, ст. 4,5 ЗУ «Про судовий збір», суд -

Оскільки нормами ЦПК України залишення без руху заяви про встановлення юридичного факту не передбачено, за аналогією закону застосуванню підлягають положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (ст.185 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Однак, всупереч зазначеній вимозі, заявником у якості учасника справи було зазначено: «заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Паркова, м. Краматорськ, Донецька область)».

Однак, як вбачається з офіційного сайту Міністерства юстиції України, за адресою: вул. Паркова, м. Краматорськ, Донецька область знаходиться Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Тобто в порушення п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України заявниця невірним чином зазначила найменування заінтересованої особи, у зв`язку з чим суду незрозуміло, який саме відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) необхідно залучити до участі у справі.

Крім того, відповідно до вимог п.п. 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як убачається з матеріалів справи, всупереч зазначеним вимогам, у заяві про встановлення факту народження заявницею не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку заінтересованої особи, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта заявниці.

Відсутність зазначених відомостей позбавляє суд можливості належним чином у визначені законодавством строки повідомити заінтересовану особу про день, час і місце розгляду справи, а також зазначити відповідні реквізити сторін у резолютивній частині рішення.

Таким чином, заявниці необхідно надати до суду докази сплати судового збору, коректно сформувати зміст заявлених вимог в частині вірного зазначення даних про батьків новонародженої дитини (з наданням до суду відповідних доказів, які підтверджуватимуть заявлені вимоги відповідно до чинного законодавства України), вірно зазначити назву заінтересованої особи з зазначенням її коду ЄДРПОУ, відомих номерів засобів зв`язку заінтересованої особи, а також зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта заявниці.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 9 ст. 10, ст. 175, 177, 185, ч. 3 ст. 294, ст. 318 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України залишити без руху з наданням строку який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, а саме: заявниці необхідно надати до суду докази сплати судового збору, коректно сформувати зміст заявлених вимог в частині вірного зазначення даних про батьків новонародженої дитини (з наданням до суду відповідних доказів, які підтверджуватимуть заявлені вимоги відповідно до чинного законодавства України), вірно зазначити назву заінтересованої особи з зазначенням її коду ЄДРПОУ, відомих номерів засобів зв`язку заінтересованої особи, а також зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта заявниці.

Роз`яснити заявниці, що в разі не усунення недоліків заява про встановлення факту народження буде вважатися неподаною та повернута заявниці.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В.Соляник