ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/819/17
Провадження № 22-ц/4820/1570/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року (суддя Андрощук Є.М.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 14.11.2011 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушує умови договору та своєчасно не сплачує кредит та проценти за користування ним, у зв`язку з чим станом на 31.01.2017 має 49483,15 грн. заборгованості, яка складається з наступного:

-3989,04 грн. заборгованість за кредитом;

-39 168,13 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;

-3493,45 грн. заборгованість за пенею та комісією;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-2332,53 грн. штраф (процентна складова).

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.11.2011 у розмірі 49 483,15 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 49 483,15 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 14.11.2011, що виникла станом на 31.01.2017 та 1600 грн. судових витрат.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року вказану заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає вказане рішення незаконним через неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Посилається на те, що вказавши у рішенні на те, що 14.11.2011 між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 2800 грн. зі сплатою відсотків 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, суд не взяв до уваги, що матеріали справи такого договору не містять. Наявна в матеріалах справи копія анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, тарифи Банку не є таким договором, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 та не визнаються нею.

Вказавши у рішенні, що ОСОБА_1 отримала 2800 грн. кредиту, суд неправомірно стягнув з неї 3989 грн. тіла кредиту, при цьому жодного обрахунку саме таких розмірів у рішенні не зазначив.

Крім того, звертаючись з позовом до суду позивач пропустив строки позовної давності. Водночас, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідач не отримувала, про час розгляду справи судом належним чином повідомлена не була, тому не мала можливості подати заяву про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від позивача не надходило.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 5).

Згідно наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1 станом на 31.01.2017 має 49 483,15 грн. заборгованості, з яких: 3989,04 грн. заборгованість за кредитом; 39168,13 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3493,45 заборгованість за пенею та комісією, а також згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штрафу (фіксована частина), 2332,53 грн. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору б/н від 14.11.2011 (а. с. 3-4).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що за вказаних обставин з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути 49483,15 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 14.11.2011, що виникла станом на 31.01.2017.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми боргу, залишився не виконаним.

В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оцінюючи наданий позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку слід зазначити, що вони не містять підпису відповідача як позичальника, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи була відповідач з ними належно ознайомлена і саме на таких умовах погоджувалась отримати кредит.

Анкета-заява від 14.11.2011 не містить умов щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, строку дії кредитного договору, порядок і нарахування платежів за порушення грошового зобов`язання (пені, комісії, штрафів).

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 3989 грн. 04 коп. Доказів про обов`язок ОСОБА_1 повернути проценти за користування коштами, пеню, комісію та штрафи позивач не надав. Тому рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, стягнення пені, комісії та штрафу слід скасувати, і в цій частині ухвалити нове судове рішення, про відмову в задоволення позову. Рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 3989 грн. 04 коп. залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат з Банку на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги у загальному розмірі 3989,04 грн., що становить 8,06% від заявлених вимог.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 2400 грн. судового збору (а.с.88). Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 91,94%.

Тому з урахуванням суми задоволених вимог на користь відповідача з позивача підлягає стягненню 2206 грн. 56 коп. (2400 х 91,94 ? 100).

При подачі позову банк сплатив 1600 грн., а тому з урахуванням суми задоволених вимог на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 128 грн. 96 коп. (1600 х 8,06 ? 100).

На підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України на користь відповідача з позивача підлягає стягненню 2077 грн. 60 коп. судового збору (2206,56 -128,96)

Відповідно до п. п. 2-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 червня 2017 року в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, стягнення пені, комісії та штрафу та стягнення судових витрат скасувати, в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У цій частині у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення про стягнення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 3989 грн. 04 коп. залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2077 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко