РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1310/18

Провадження №2/568/231/21

03 листопада 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Конончук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 05 вересня2012 року. . В шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу розірвання шлюбу та по даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, добровільної участі у додаткових витратах на дитину відповідач не приймає. Позивач вказує, що їх син є інвалідом дитинства (підгрупа А) та потребує сторонньої допомоги. Стан здоров`я дитини є вкрай тяжким, що вимагає постійного лікування. Відповідач, відповідно до рішення суду сплачує аліменти на утримання сина, однак вказаних виплат не достатньо. Позивач постійно здійснює догляд за дитиною, а тому не має можливості працевлаштуватись. З моменту звернення до суду з позовом за період з 19.09.2018 позивачем витрачено на лікування дитини близько 7000 гривень, які просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав. Відповідач вказує, що частина чеків, які подані позивачем в обгрунтування позовних вимог, не підтверджені медичними документами (на вказані ліки відсутнє призначення лікаря). Також вказує, що позивач не обгрунтувала сплату додаткових витрат на дитину щомісячно в розмірі 1000 гривень. за таких обставин просить в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої просить позовні вимоги задовільнити, вказуючи, що дитина 3-4 рази на рік проходить лікування в стаціонарі, що підтверджується епікрізами та консультативними висновками спеціалістів.

Відповідачем подано заперечення щодо відповіді на відзив, в якому вказує, що частина чеків, що долучена позивачем до позовної заяви на підтвердження позовних вимог, не містить назви медичного препарату, а тому не можуть бути належними доказами, що підтверджують понесені позивачем витрати в зв`язку з лікуванням сина. Також в деяких чеках вказано медичні препарати, які відповідно до лікарського призначення, що міститься в медичній документації, не призначались дитині. Враховуючи вищевикладене, позивач фактично поніс витрати, пов`язані з лікуванням сина в розмірі 3443,39 гривень. Оскільки, батьки мають однакові права та несуть однакові обов`язки щодо виховання та утримання дитини, відповідач вказує, що справедливим буде розподіл витрат на лікування сина. За таких обставин, відповідачем визнаються позовні вимоги частково в розмірі 1721,20 гривень.

06.05.2019 року позивачем подано заяву, відповідно до якої просить долучити до матеріалів справи копії рецептів та чеків на ліки, які купувались нею для лікування сина ОСОБА_4 на загальну суму 5037,93 гривень.

14 липня 2020 року позивачем подано до суду заяву, відповідно до якої просить долучити до матеріалів справи копії рецептів та чеків на ліки, які купувались нею для лікування сина ОСОБА_4 на загальну суму 20927,70 гривень.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О.

Ухвалою від 11 січня 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

25 червня 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на лікування сина в розмірі 18000 гривень.

Відповідачем подано пояснення на суті уточнених позовних вимог, відповідно до яких відповідач вказує, що позивачем подано частину документів, що підтверджують понесені витрати на лікування дитини, без відповідного лікарського призначення. Також частина чеків стосується засобів гігієни, що не відноситься до категорії додаткових витрат. Всього позивачем долучено чеки, що підтверджують купівлю ліків без відповідного лікарського призначення на суму 11270,81 гривень. Фактично понесені витрати позивача, що визнаються відповідачем на суму 4516,94 гривень, та відповідач згоден на відшкодування витрат на лікування дитини в розмірі 2061,58 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Конончук І.М. позовні вимоги визнала частково, в частині фактично понесених витрат на лікування дитини, що підтверджені відповідними медичними документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Радивилівського районного суду від 05 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який укладений 10.01.1994 року, розірвано. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати з матір`ю. (а.с.13)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Дитина ОСОБА_7 має захворювання помірну розумову відсталість внаслідок органічного ураження головного мозку, множинні вади розвитку, що відносять до підгрупи «А», та підтверджується медичним висновком №10 про дитину-інваліда від 20 березня 2018 року. (а.с.15)

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стоїть на обліку як часто хворіюча дитина з приводу обструктивного бронхіту, постійно лікується амбулаторно, та стаціонарно 3-4 рази на рік, що підтверджується довідкою лікарської амбулаторії загальної-практики сімейної медицини с.Зарічне Радивилівського району Рівненської області (а.с.47)

Відповідно до рішення Радивилівського районного суду від 20 травня 2013 року ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , яка здійснює догляд за дитиною-інвалідом. (а.с.11-12)

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції) від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 зазначив, що визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи згідно наданих позивачем консультативних медичних висновків, виписок з історії хвороби стаціонарного хворого вбачається, що дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вроджене захворювання помірну розумову відсталість внаслідок органічного ураження головного мозку, множинні вади розвитку, супутні захворювання, в зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду та лікування, проведення реабілітаційних заходів, консультацій лікарів та відвідування медичних закладів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем долучено консультативні висновки спеціалістів (а.с.51, 52, 65, 66, 67, 68, 69, 72, 82), виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.48, 84, 87), рецепти, чеки та квитанції (а.с.16, 17, 18, 63, 64, 83, 88, 89, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104).

Суд, проаналізувавши вищевказані докази у справі, що надані стороною позивача у справі з позиції положень ст.ст.12, 13, 76, 77-80, 83, 89 ЦПК України та з урахуванням доводів позовної заяви приймає їх до частково уваги в межах розгляду даного предмету спору, оскільки вказані в досліджених доказах відомості та дані стосуються лікування дитини-інваліда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідності дотримання відповідних рекомендацій лікарів з приводу соціальної адаптації та лікування вищевказаної дитини, а також стосуються додаткових витрат на дитину, які понесла мати цієї дитини ОСОБА_2 у зв`язку зі станом здоров`я дитини.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат позивача на сина ОСОБА_7 , пов`язаних із проходженням лікування, здійснення реабілітаційних заходів, становить 7960,33 гривень, що об`єктивно підтверджується наданими позивачем товарними чеками та квитанціями про оплату відповідно до медичних призначень.

При цьому суд не приймає до уваги докази про понесені додаткові витрати позивача, що не підтверджені належними доказами (чеками та відповідними лікарськими призначеннями).

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_7 , пов`язані із проходженням лікування та здійснення реабілітаційних заходів, здійснені позивачем на загальну суму 7960,33 гривень відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 3782,67 гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення періодичних додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням сина, в розмірі 1000 гривень щомісячно.

При стягненні періодичних додаткових витрат, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні документи про вартість медичних послуг, витрат на лікування та інших витрат, що повинні фінансуватися наперед чи постійно.

За відсутності доказів про наявність передбачуваних додаткових витрат на лікування дитини, у тому числі про їх характер, розмір та тривалість, стягнення таких витрат з відповідача у зазначеному позивачкою розмірі буде припущенням. За таких обставин, в задоволенні вказаних позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно положень Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору. Тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704, 80 гривень., виходячи зі ставки судового збору на день подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 48, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 155, 185 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , додаткові витрати, фактично понесені в зв`язку з лікуванням дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 67 копійок.

В задоволенні решти позовних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса с.Курсики Дубенського району Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2021 року.

Суддя В.О. Троцюк