Справа № 682/1790/21
Провадження № 2/682/788/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

представника відповідача АТ КБ "Приватбанк" Мельник В.М.,

представника відповідача Національного банку України Ходюк О.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк", Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності, визнання інформації про споживача, викладеної у документах, недостовірною та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

27.08.2021 р ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності ПАТ КБ "Приватбанк", що полягає у неналежному розгляді звернень позивачки в розумінні Закону України "Про звернення громадян", що призвело до поширення у листах ПАТ КБ "Приватбанк" неправдивої, неточної інформації про споживача - ОСОБА_1 ; визнання інформації у листах ПАТ КБ "Приватбанк", направлених як відповідь на запити Національного банку України, недостовірною і такою, що порочить особисті немайнові права ОСОБА_1 , як споживача, та перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача. А також просить зобов`язати ПАТ КБ "Приватбанк" відкликати листи, як відповіді на запити Національного банку України, які містять недостовірну інформацію, що порочить особисті немайнові права позивачки, як споживача, та перешкоджають ОСОБА_1 повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача.

08.09.2021 позивачка подала заяву про уточнення та збільшення обсягу позовних вимог, в якій просить визнати протиправною бездіяльність ПАТ КБ "Приватбанк" у неналежному розгляді її звернень в розумінні Закону України "Про звернення громадян", оскільки розгляд, як результат діяльності суб`єкта, якому адресоване звернення, не відповідає нормам ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", що призвело до поширення у листах ПАТ КБ "Приватбанк" неправдивої, неточної інформації про споживача - ОСОБА_1 , направленої до Національного банку України як відповіді на запити та у листі від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878; визнати інформацію, зазначену у листах ПАТ КБ "Приватбанк", направлених як відповіді на запити Національного банку України, який в подальшому таку інформацію поширив у своїх листах від 07.10.2020 р № 14-0004/57142, від 22.10.2020 р № 14-0004/61089, а також листах ПАТ КБ "Приватбанк" від 25.08.2020 № 20.1.0.0.0/7-200821/223 та від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 про те, що банківська квитанція Славутського відділення Хмельницької філії "Приватбанк" за № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 року (сторнований платіж) та банківська квитанція Славутського відділення Хмельницької філії "Приватбанк" за № 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 (проведений платіж) стосуються третьої особи, недостовірною і такою, що порочить особисті немайнові права ОСОБА_1 , як споживача, та перешкоджає позивачці повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача; зобов`язати ПАТ КБ "Приватбанк" відкликати листи, як відповіді на запити Національного банку України, а також листи від 25 серпня 2020 № 20.1.0.0.0/7-200821/2223 та від 06 листопада 2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878, які містять недостовірну інформацію, що порочить особисті немайнові права позивачки, як споживача, та перешкоджають ОСОБА_1 повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача.

В позовній заяві позивачка вказала, що 20.08.2020 року вона звернулась до АТ КБ "Приватбанк" про видачу їй, як споживачу, витягу із сторнованого (скасованого в подальшому) банківського документа за № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р, який містить її персональні дані і дані, що стосуються її особисто, зокрема: рахунок споживача, адресу реєстрації місця проживання, відомості про оплату за спожиті комунальні послуги. Цим же листом вона поставила до відома Національний банк України про те, що Приватбанк не надає їй відповіді на запити щодо витягу із сторнованої квитанції № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р, проте отримала формальну відписку. 08 вересня 2020 р та 18 жовтня 2020 р повторно зверталася до Національного банку України про надання допомоги отримати у Приватбанку витягу із сторнованого (скасованого в подальшому) банківського документа за № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р. Але листами від 07.10.2020 р № 14-0004/57142, від 22.10.2020 р № 14-0004/61089 Національний банк України вказав, що не вбачає правових підстав для надання запитуваних копій документів, оскільки за наявною в Національному банку України інформацією (отриманою від Приватбанку), запитувані документи стосуються проведення операцій стосовно третіх осіб та становлять банківську таємницю. Вважає, що Приватбанк поширив у листах до Національного банку України неправдиву інформацію про те, що сторнована банківська квитанція № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р, яка була сформована Славутським відділенням Хмельницької філії ПАТ КБ "Приватбанк", не стосується її як споживача, а є квитанцією третьої особи. Така інформація не відповідає фактичним даним, є недостовірною та порушує її права, як споживача, і документ, що містить таку інформацію, повинен бути відкликаним. 20.10.2020 р вона подала запит до Славутського відділення Хмельницької філії "Приватбанк" про надання витягу з банківського документа за № 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 р, який також містить її персональні дані та дані, що стосуються її особисто, зокрема: рахунок споживача, адреса реєстрації та інше. Проте, ПАТ КБ "Приватбанк" листом від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 відмовив у видачі інформації, вказавши, що вказана квитанція також стосується третьої особи. Отже, Приватбанк і щодо цієї банківської квитанції вказав неправдиву інформацію про неї, як про споживача. Крім цього, у листі від 06.11.2020 р Приватбанк вказав, що дублікат квитанції може надати лише протягом трьох років. Але строк зберігання первинних документів у національній валюті, що підтверджують здійснення банківських операції (касових, меморіальних), становить 5 років. Вважає, що Приватбанк не розглянув її звернення відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" та допустив поширення у письмовій формі у листах від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 (відповіді на запит Національного банку України ) неправдиву інформацію про неї, як споживача, оскільки вказав, що інформація у банківській квитанції № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р та № 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 р стосується третьої особи. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ "Приватбанк" Мельник В.М. у письмових поясненнях та у вступному слові просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вказані позивачкою підстави позову були предметом розгляду у цивільній справі № 682/639/21 та не підлягають доведенню повторно. Позивачкою не доведено в чому полягає протиправна бездіяльність Приватбанку, яким чином відповідь на запит позивачки порочить її особисті немайнові права, як пільгового споживача, та перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право як споживача.

Представник відповідача Національного банку України Ходюк О. у вступному слові позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та недоведеними. Відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку України є забезпечення стабільності грошової одиниці України. Окрім того, Національний банк виконує такі функції: виступає кредитором останньої інстанції для банків і організує систему рефінансування, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі, здійснює погодження статутів банків і змін до них, ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках, веде Державний реєстр банків, створює та веде Кредитний реєстр Національного банку України. Національний банк України проводить інспекційні перевірки банків з питань банківського нагляду з метою визначення рівня безпеки і стабільності операцій банку, достовірності звітності банку і дотримання банком законодавства України про банки і банківську діяльність, а також нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк не є обслуговуючим банком для фізичних і юридичних осіб, а також не збирає інформацію про рахунки клієнта, що відкриті в банківських установах, та іншу інформацію щодо персональних даних клієнта, не вручається у відносини банка з клієнтом щодо здійснення банківських операції. Тому вважає, що Національний банк України не може бути відповідачем у цьому спорі і просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» із заявою про отримання інформації, яка стосується особи, а саме: просила видати їй, як споживачу, витяг із сторнованого банківського документа Славутського відділення Хмельницької філії «Приватбанк» за №0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 року, який містить персональні дані позивача та дані, що стосуються її особисто, зокрема, рахунок споживача, адреса реєстрації та інш. Копію листа надіслала до відома Національного Банку України (а.с. 8).

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до НБУ із заявою, зі змісту якої слідує, що АТ КБ «Приватбанк» позбавляє її права на отримання інформації, яка стосується її як споживача та її особистих персональних даних і знаходиться на банківському документі № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р, не містить банківської таємниці, оскільки це не банківський рахунок клієнта банку. Оскільки на звернення від 20.08.2020 НБУ не відреагував належним чином, ОСОБА_1 вимагала допомоги в отриманні від АТ КБ «Приватбанк» інформації, яка стосується її як споживача, і знаходиться на банківському документі № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р (а.с. 6).

18.10.2020 ОСОБА_1 надіслала до НБУ запит про доступ до публічної інформації, в якому просила надати їй копії документів, які отримані установою в ході виконання своїх повноважень, та які доводять документально те, що НБУ проводилась перевірка, в результаті якої встановлено, що сторнований платіж не стосується ОСОБА_1 як споживача (а.с.7).

У відповідь на запит від 20.08.2020 НБУ повідомив ОСОБА_1 листом від 25.08.2020 р № 14-0004/44955 про те, що Національний банк не є обслуговуючим банком для фізичних і юридичних осіб, а також не збирає інформацію про розрахунки клієнтів, що відкриті в банківських установах, та іншу інформацію щодо персональних даних клієнтів. Банки є юридично незалежними в своїй діяльності і не мають ні організаційного, ні структурного підпорядкування Національному банку. Ураховуючи те, що Національний банк не є розпорядником запитуваного документу, зазначений документ ОСОБА_1 може отримати за зверненням безпосередньо до Банку з урахуванням вимог щодо порядку розкриття банківської таємниці (а.с. 13-14).

18.09.2020 р листом № 14-0004/51713 Національний банк України звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з проханням у строк до 23.09.2020 р надіслати на електронну адресу Національного банку України письмові пояснення з питання, порушеного ОСОБА_1 щодо надання сторнованого банківського документа Славутського відділення Хмельницької філії «Приватбанк» за № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 124).

У відповідь на звернення Національного банку України від 18.09.2020 р, АТ КБ «Приватбанк» надіслав Національному банку копію листа від 10.12.2019 р № 20.1.0.0.0/7-191205/1433, адресованого ОСОБА_1 , про те, що за результатами звернення щодо платежу 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р встановлено, що платіж проведений іншим клієнтом з його ідентифікацією. Згідно зі ст.. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121 інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Стаття 62 цього Закону визначає порядок розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, зокрема, визначає перелік осіб, яким банк має право розкрити таку інформацію. Натомість, у запиті ОСОБА_1 міститься вимога про надання інформації особі, яка не входить у зазначене ст.. 62 Закону коло осіб, яким банк має право розкрити таку інформацію. Враховуючи вищезазначене, Банк не має можливості надати інформацію щодо платежу від 01.07.2018 р (а.с.126).

22.09.2020 р АТ КБ «Приватбанк» надіслав Національному банку України лист № Е.30.0.0.0/4-200922/10678, як відповідь на запит НБУ щодо звернення ОСОБА_1 , в якому повідомив, що згідно з п. 2.6.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг Банк надає фізичним, юридичним особам і третім особам дублікати квитанцій протягом 3-х років з моменту здійснення Банком прийому платежу. В авторизації Клієнта не знайдено будь-яких платежів. Відповідальні співробітники Банку намагалися встановити контакт з клієнтом для з`ясування більш детальної інформації по платежу, однак, на телефонний дзвінок відповідала третя особа, яка повідомила, що ОСОБА_1 знаходиться в лежачому стані, не чує та не розмовляє. Встановлено, що Клієнтом в 2018 р була запитана квитанція по платежу від 01.07.2017 р. Однак, інформація не була знайдена в комплексах АТ КБ «Приватбанк». Тому Банк не має можливості надати квитанцію по платежу № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 р , оскільки вона не збереглася по терміну давності. Банк листом від 10.12.2019 р за вих.. № 20.1.0.0.0/7-191205/1433 надав відповідь на звернення Клієнта від 21.11.2019 р (а.с.127-128).

У листі від 07.10.2020 № 14-0004/57142 НБУ вказав, що розглянув звернення ОСОБА_1 від 08.09.2020 щодо проблем у взаємовідносинах з АТ КБ «Приватбанк» з питань надання витягу із сторнованого банківського документа від 01.07.2017 р № 0.0.797633366.1, і повідомляє таке: органам державної влади забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними своїх службових обов`язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків, передбачених ст.. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Разом з тим, в доповнення до листа Національного банку України від 25.08.2020 р № 14-0004/44955 зазначає, що Банк (АТ КБ «Приватбанк») надав відповідь ОСОБА_1 листом від 25.08.2020 № 20.1.0.0/7-200821/2223 про те , що зазначений у зверненні платіж (від 01.07.2017 р № 0.0.797633366.1) проведено іншим клієнтом з його ідентифікацією. Натомість у зверненні ОСОБА_1 міститься вимога про надання інформації особі, яка не входить у зазначене ст.. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коло осіб, яким надається інформація, що містить банківську таємницю. Враховуючи вищезазначене, Банк не має можливості надати ОСОБА_1 інформацію щодо платежу 0.0.797633366.1 від 01.07.2017 р . Національний банк не має права вимагати від банків виконання операцій та інших дій, не передбачених законами України та нормативними актами Національного банку (ст.. 63 Закону України «Про Національний банк України» (а.с. 11-12).

Згідно з листом НБУ № 14-0004/61089, адресованого ОСОБА_1 , від 22.10.2020, НБУ не вбачає правових підстав для надання запитуваних копій документів, оскільки за наявною в Національному банку України інформацією, запитувані документи стосуються проведених операцій стосовно третіх осіб та становлять банківську таємницю (а.с. 9-10).

20.10.2020 р ОСОБА_1 звернулася із завою-запитом до Славутського відділення Хмельницької філії «Приватбанк», в якій просила видати їй, як споживачу, витяг з інформації із банківського документа Славутського відділення Хмельницької філії «Приватбанк» за № 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 р, який містить її персональні дані та дані, що стосуються її особисто, зокрема, рахунок споживача, адресу реєстрації та інш. (а.с.59).

У відповідь на заяву-запит від 20.10.2020 р листом від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/7-201020/9878 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повідомило ОСОБА_1 про те, що не має змоги надати запитувану інформацію щодо платежу 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 р, так як відповідно до п. 2.6.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг Банк надає фізичним, юридичним особам і третім особам дублікати квитанцій протягом 3-х років з моменту здійснення Банком прийому платежу. Під фізичною та юридичною особою розуміється особа, яка виступає учасником операції Банку з прийому платежу, інформація про який занесена Банком в ЄКБ, далі одержувач/платник. Третя особа - це фізична або юридична особа, яка надала до Банку належно оформлену згоду отримувача/платника та/або власника рахунку/персональних даних на розкриття банківської таємниці та/або інформації про персональні дані (а.с.60).

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» не виконав ухвалу суду від 09.09.2021 р і не надав Славутському міськрайонному суду копію листа від 25.08.2020 р № 20.1.0.0.0/7-200821/2223 (а.с.65-66).

Тому, враховуючи інформацію, викладену АТ КБ «Приватбанк» у листі Національному банку України від 22.09.2020 р № Е.30.0.0.0/4-200922/10678 (а.с. 127-128), суд вважає, що у листі АТ КБ «Приватбанк» від 25.08.2020 р № 20.1.0.0.0/7-200821/2223 також міститься інформація, вказана позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві, про те, що сторнована банківська квитанція за № 0.0.797633366.1 від 01.07.2017 р стосується третьої особи, а не споживача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

12 жовтня 2018 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у цивільній справі № 682/1030/18 задоволено ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" та визнано незаконними дії АТ КБ "Приватбанк" у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на отриману претензію від 03 липня 2017 року та у не наданні копії сторнованої банківської квитанції № 0.0.797633366.1 від 01.07.2017 року на ім`я ОСОБА_1 про оплату у розмірі 35,00 грн за спожиту електроенергію за показами електролічильника за період з 01.06.2017 р по 30.06.2017 р, отримувач - Славутський РЕМ, яка була сформована касиром Славутського відділення Хмельницької філії ПАТ КБ "Приватбанк" м. Славута, вул. Соборності, 17; зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" надати ОСОБА_1 засвідчену копію сторнованої банківської квитанції № 0.0.797633366.1 від 01.07.2017 року на ім`я ОСОБА_1 про оплату у розмірі 35,00 грн за спожиту електроенергію та показами електролічильника за період з 01.06.2017 р по 30.06.2017 р, отримувач - Славутський РЕМ, яка була сформована касиром Славутського відділення Хмельницької філії ПАТ КБ "Приватбанк" м. Славута, вул. Соборності, 17 (а.с.24-27).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено, рішення Славутського міськрайонного суду від 12 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій АТ КБ «Приватбанк» у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на претензію від 3 липня 2017 року та у ненаданні копії сторнованої банківської квитанції; зобов`язанні АТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 засвідчену копію сторнованої банківської квитанції № 0.0.797633366.1 від 1 липня 2017 року (а.с.28-30).

Таким чином, суд не може брати до уваги обставини, встановлені рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 р у цивільній справі № 682/1030/18, оскільки таке не набрало законної сили і є недопустимим доказом відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання інформації, яка стосується споживача, що викладена у документах, недостовірною встановлено, що 01.07.2017 до відділення Банку (Приватбанку) звернулась ОСОБА_2 для оплати світла. 01.07.2017 банком було проведено платіж згідно вказаної вище квитанції на суму 35.00 грн. Дані грошові кошти були відправлені згідно реквізитів платника отримувачу - Славутський РЕМ. Інформація щодо сторнування даної квитанції в Банку відсутня. У спірній квитанції відсутні відомості про платника ОСОБА_1 , натомість вказано про здійснення оплати ОСОБА_2 .

За результатами розгляду звернення ОСОБА_2 до Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 01.07.2017 р встановлено, що 01.07.2017 р ОСОБА_2 прийшла у відділення Приватбанку щоб сплатити за електроенергію за червень 2017 р. Грошові кошти в сумі 35 грн було оплачено в касі касиром ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_2 виявила, що початкові покази не збігалися із зазначеними. Коли знову звернулася до касира, то ОСОБА_3 повідомила, що покази видає їй комп`ютер, а вносить ці покази у базу Славутський РЕМ. Після цього ОСОБА_2 попросила номер квитанції, який їй був наданий, та саму квитанцію і попросила скасувати платіж. Зі слів ОСОБА_2 , касир ОСОБА_3 відмовила у видачі квитанції та повідомила, що платіж буде скасовано та грошові кошти повернуто на її картку. ОСОБА_3 пояснила, що згідно Інструкції НБУ від 01.06.2011 р № 174 касир не має права видавати квитанції клієнту по сторнованому платежу.

Згідно з наданою ПАТ КБ «Приватбанк» випискою по картковому рахунку ОСОБА_2 , 01.07.2017 р здійснено повернення коштів по скасованому платежу в сумі 35 грн на її картковий рахунок (матеріали перевірки додаються).

Згідно з Інструкцією «Про ведення касових операцій банками в Україні» № 174 від 1 червня 2011 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, глава 1 розділ 4 пункт 1.15. вказує, якщо прибутковий документ не заповнено або заповнено з порушенням вимог, що встановлені цією інструкцією, або якщо сума наявних коштів менша, ніж сума платежу, то клієнт додає потрібну суму готівки або операція не виконується, а документ і готівка повертаються платнику. Порядок анулювання касової операції визначається внутрішнім положенням банку.

Пункт 2.1. цієї Інструкції вказує, що Банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Пункт 2.2. визначає, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб та ін.

Відповідно пункту 2.9. Банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Визначальним у даному пункті є те, що квитанція є підтвердженням здійснення касової операції. Оскільки на вимогу платника операція була скасована, то і квитанцію видавати підстави відсутні.

Позивачка долучила до заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 08.09.2021 р копію повідомлення Енергозбуту за травень 2017 р з показаннями лічильника про спожиту електроенергію споживачем ОСОБА_1 (а.с.61) та копію квитанції №0.0.778211966.1 від 02.06.2017 р, сформованої Славутським відділенням Хмельницької філії Приватбанку (а.с.62). Проте, вказані документи не завірені в установленому порядку, позивачем не доведено їх походження, не встановлено особу платника, тому такий доказ є недопустимим відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України.

Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або у інший спосіб - на свій вибір. Така інформація повинна поширюватися із дотриманням законодавчих норм про її достовірність та не порушувати права інших осіб.

Законом України «Про звернення громадян» передбачено безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 приведеного Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до п. 2.6.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Банк надає фізичним, юридичним особам і третім особам, дублікати квитанцій на протязі 3-х років з моменту здійснення Банком прийому платежу. Під фізичною особою розуміється особа, яка виступає учасником операції Банку з прийому платежу, інформація про яку занесена в єдину базу клієнтів Банку (далі - Одержувач/Платник). Третя особа - це фізична або юридична особа, яка надала до Банку належно оформлену згода Отримувача/Платника та/або Власника рахунку/персональних даних на розкриття банківської таємниці та/або інформації про персональні дані.

Таким чином, відповідь АТ КБ «Приватбанк» від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/7-201020/9878 на звернення ОСОБА_1 від 20.10.2020 р відповідає нормам ст.. 15 Закону України «Про звернення громадян», оскільки надана у строки, визначені цим Законом та містить інформацію, що відповідає Умовам та Правилам надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтями 15-16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 302 ЦК України особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказав, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно до п. 15 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд знаходить, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту, а саме: визнання інформації у листах АТ КБ "Приватбанк", направлених як відповіді на запити Національного банку України, який в подальшому таку інформацію поширив у своїх у листах від 07.10.2020 р № 14-0004/57142, від 22.10.2020 р № 14-0004/61089, а також листах ПАТ КБ "Приватбанк" від 25.08.2020 № 20.1.0.0.0/7-200821/223 та від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 про те, що банківська квитанція Славутського відділення Хмельницької філії "Приватбанк" за № 0.0.797633366.1 від 01 липня 2017 року (сторнований платіж) та банківська квитанція Славутського відділення Хмельницької філії "Приватбанк" за № 0.0.778211966.1 від 02 червня 2017 (проведений платіж) стосуються третьої особи, недостовірною і такою, що порочить особисті немайнові права ОСОБА_1 , як споживача, та перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача, є неналежним, оскільки персональне листування ОСОБА_1 з АТ КБ «Приватбанк» та з Національним банком України не є поширенням інформації в розумінні чинного законодавства України. Спірні листи, надіслані АТ КБ «Приватбанк» і Національним банком України, є реалізацією обов`язку, передбаченого ст. 40 Конституції України, на розгляд звернення особи та надання обґрунтованої відповіді.

Крім цього, судом встановлено, що інформація у листах Національного банку України від 07.10.2020 р № 14-0004/57142, від 22.10.2020 р № 14-0004/61089 є достовірною, оскільки сформована на підставі інформації, отриманої від АТ КБ «Приватбанк».

Інформація у листах АТ КБ "Приватбанк" від 25.08.2020 № 20.1.0.0.0/7-200821/223 та від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 є також достовірною, оскільки відповідає виписці по картковому рахунку ОСОБА_2 за 01.07.2017 р про здійснення платежу та повернення коштів по скасованому платежу в сумі 35 грн на її картковий рахунок, а також п. 2.6.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Щодо твердження позивача про те, що інформація у листах Національного банку України від 07.10.2020 р № 14-0004/57142, від 22.10.2020 р № 14-0004/61089 та АТ КБ "Приватбанк" від 25.08.2020 № 20.1.0.0.0/7-200821/223 та від 06.11.2020 р № 20.1.0.0.0/17-201020/9878 порочить особисті немайнові права ОСОБА_1 , як споживача, та перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, як споживача, то досліджена інформація не містить жодних відомостей про порушення права позивачки на повагу до гідності, честі чи прав споживача.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаній вимозі закону позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами доводи позовної заяви, у зв`язку чим суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. суд -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності, визнання інформації про споживача, викладеної у документах, недостовірною та зобов`язання до вчинення дій .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.

Головуючий суддя Зеленська В. І.