Дата документу 11.11.2021
Справа № 937/2240/21
Провадження № 2/937/2009/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О. В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб вони розірвали 08 лютого 2017 року, згідно рішення Василівського районного суду по справі №311/3231/16-ц. З того ж часу не ведуть спільне господарство. Малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з червня 2016 року коштів на утримання дитини не надає, а її коштів не вистачає для утримання дитини. З моменту народження сина відповідач не приймає ніякої участі у його виховуванні, ухиляється від будь яких дій щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач по справі жодного разу не привітав дитину з Днем народження, жодного разу не був у дитячому садку, не цікавився станом здоров`я дитини. Жодного разу не приймав участі в утриманні дитини, не надавав допомоги на щорічне оздоровлення сина. Дитина не спілкується зі своїм батьком, не отримує від нього ні якого батьківського тепла, підтримки, відповідач не виконує ніяких своїх обов`язків стосовно дитини передбачених сімейним кодексом та моральними засадами. Крім того той факт, що ОСОБА_2 не має бажання та можливості виконувати свої обов`язки по вихованню їх малолітньої дитини. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Савлук О.О. не з`явилися, але від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги в частині стягнення аліментів просять залишити без розгляду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечують на підставі Висновку органу опіки та піклування від 13.10.2021 року.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов з уточненими позовними вимогами таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад або інший заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, в період з 24.04.2015 року по 08.02.2017 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08.02.2017 (справа № 311/3231/16-ц) було розірвано (а.с.10).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис від 11.06.2015 № 650 (а.с.11).

З позовної заяви судом встановлено, що з 2017 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та дитина ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки голови квартального комітету № 66 Попович Л.О. від 23.02.2021 (а.с.13).

Відповідно до довідки ДНЗ № 14 «Теремок» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області від 01.03.2021 № 19, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад з 19.08.2020. Дитиною опікується мати, приводить і забирає, приймає участь в житті групи. Батько дитини жодного разу не приходив до дошкільного закладу, не цікавився станом дитини, ходом його перебування в дошкільному закладі (а.с.12).

Відповідно до нотаріально завіреної заяви від 01.03.2021 НМС 300733, зареєстрованої в реєстрі за №458, батько ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та їх правові наслідки, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН про права дитини, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, які надаються державою.

Згідно ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно наданого до матеріалів справи висновку Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №201/2 від 13.10.2021р. про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області 05.10.2021. Члени комісії вирішили: враховуючи, що батько тривалий час свідомо ухиляється від виховання сина, не піклується про його розумовий, духовний, фізичний розвиток, не цікавиться його життям і здоров`ям, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, зважаючи на вищевказане, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України по п.п. 15, 16 постанови Верховного Суду України від ЗО березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає, що на сьогодні відсутні підстави, щоб не підтримати позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги, визнає позовні вимоги та бажає щоб його позбавили батьківських прав, що, на думку суду, є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні до дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 164, 165, 166, 180, 182 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позов залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко