СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1084/20
Провадження №2-др/547/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судових засідань І.І.Совєтової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Семенівський районний відділ державної виконавчої служби Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

представник позивача - адвокат І.М.Гайтота,

представник відповідача - Г.В.Жук,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат І.М.Гайтота звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат з відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5200,00 грн. Вказано, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені квитанцією і актом виконаних робіт.

У судове засідання позивач і його представник не з`явилися. Представник позивача клопотанням від 19.01.2021 просила розглядати справу за відсутності позивача і її представника.

Відповідач надіслав до суду заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, представника у судове засідання не направив. У запереченні зазначив, що квитанція від 14.12.2020 про сплату адвокатові 5200,00 грн є неналежним доказом оскільки може використовуватися особами, які надають побутові послуги населенню і є господарюючими суб`єктами, а Адвокатське бюро "Ірини Гайтоти" таким не є. Відповідач не отримував докази представництва І.М.Гайтотою прав ОСОБА_1 . Витрати на правову допомогу повинні відповідати вимогам фактичності, неминучості та обґрунтованості і розумності розміру. Позовна заява за своїм змістом є майже ідентичною заяві у справі № 547/1085/20, що подавалася І.М.Гайтотою до суду. Тому у адвоката не було потреби у значному вивченні законодавства і практики тощо.

Треті особи у удове засідання не з`явилися, своїх представників до суду не направляли, письмових зав щодо ухвалення додаткового рішення не складали.

Неприбуття у судове засідання учасників справи і їх представників, відповідно до ч. 1 ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду по суті заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 11.12.2020, справа № 547/1084/20, позовні вимоги задоволено повністю, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 11095 від 27.08.2020, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" 21439,95 грн, - таким, що не підлягає виконанню. Також стягнуто з Акціонерного товариства "Ідея Банк" 840,80 грн судового збору в дохід держави.

У судовому засіданні 11.12.2020 представник позивача адвокат І.М.Гайтота заявила, що протягом п`яти днів надасть до суду докази понесених позивачем судових витрат на правову допомогу.

Правничу допомогу ОСОБА_1 у справі надавала адвокат І.М.Гайтота ("Адвокатське бюро "Ірини Гайтоти"), що підтверджено копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю І.М.Гайтоти , ордером на надання правничої допомоги серія ПТ № 213369, договором - дорученням про надання правової допомоги від 12.10.2020 де у п.4.2 зазначено що розрахунок за виконану роботу здійснюється замовником на підставі Актів приймання-передачі юридичних послуг, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця, або розрахунок готівковими коштами.

14.12.2020 Адвокатським бюро "Ірини Гайтоти" складено квитанцію №000487 від 14.12.2020 та акт прийняття-передачі юридичних послуг б/н на суму 5200,00 грн за вказаним договором.

14.12.2020 сторони підписали акт прийняття-передачі юридичних послуг на суму 5200,00 грн із зазначенням витрачених адвокатом І.М.Гайтота 10 годин на надання послуг (виконання робіт), 1 судове засідання, 1 адвокатський запит для ОСОБА_1 у цій цивільній справі.

Отже позивач сплатив 5200,00 грн за отримання правової допомоги.

Посилання відповідача на можливе недотримання адвокатським бюро форми та порядку формування первинного приходного (бухгалтерського) документа про сплату позивачем і отримання його представником (адвокатом) 5200,00 грн за правничу допомогу не спростовує факту внесення таких коштів і понесення позивачем таких витрат. Можливі порушення порядку формування первинного приходного (бухгалтерського) документа Адвокатським бюро "Ірини Гайтоти" та/або можливі недоліки ведення документації адвокатом перебувають, переважно, у площині дотримання порядку здійснення розрахункових операцій і їх документального оформлення, аніж є доказом неотримання адвокатом відповідних коштів від ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Ураховуючи зазначені законодавчі приписи, у т.ч. керуючись вимогами дійсності, співмірності, необхідності, розумності розміру, складності справи, фінансового стану учасників справи, обсягу доказів у справі, кількості судових засідань у яких брав участь представник позивача, поведінку сторін під час розгляду справи тощо, суд зменшує заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу з 5200 грн до 2000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Акціонерного Товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, відмовивши у стягненні відповідних витрат у більшому розмірі у сумі 5200,00 грн.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання суддею.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії додаткового рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (Полтавська обл., Семенівський р-н, с. Вереміївка; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Акціонерне товариство "Ідея Банк" (м. Львів, вул. Валова, буд. 11, ).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5).

Третя особа - Семенівський районний відділ державної виконавчої служби Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (Полтавська обл., смт Семенівка, вул. Шевченка, 31).

Суддя В.Ф.Харченко