Провадження № 2-з/643/288/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021

Суддя Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Юлія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна про визнання недійсним договору в частині покупця, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування квартири, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності,

в с т а н о в и в :

29.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу на №Н7-1475 від 30.12.1997, укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» власником квартири АДРЕСА_1 в частині покупця ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11.07.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ю.В., р.№1534; витребувати квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_9 ; скасувати державну реєстрацію на зазначену квартиру; визнати за нею право власності визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

15.11.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири; заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження квартири; заборони реєстраційним органам зняття позивачки з реєстраційного обліку в даній квартирі до розгляду справи по суті. Також просила покласти на неї, ОСОБА_1 , обов`язок забезпечення збереження квартири АДРЕСА_1 та дозволити їй доступ до квартири до розгляду справи по суті.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що в провадженні суду перебуває зазначена справа. Відповідно до договору купівлі-продажу за №Н7-1475 від 30.12.1997 укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна», власником квартири АДРЕСА_1 зазначена її дочка ОСОБА_2 , якій на момент укладення договору виповнилося 18 років і коштів на придбання квартири у неї не було. Гроші на придбання спірної квартири були отримані позивачкою від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка була прийнята нею в дар від батька. Договір купівлі-продажу належної їй квартири було укладено 30.12.1997. Власниками спірної квартири були відповідачі сім`я ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_7 , інтереси якого представляла ОСОБА_4 . Позивачкою було погоджено із продавцями усі істотні умови угоди. 30.12.1997 під час відчуження квартири АДРЕСА_3 , нотаріус роз`яснила наслідки придбання майна під час шлюбу і цього ж дня 30.12.1997 позивачка придбала квартиру АДРЕСА_1 , що є придбання квартири за її особисті кошти. На виконання договору купівлі продажу від 30.12.1997 продавці ОСОБА_10 передали їй ключі від квартири, технічну документацію, отримали від неї кошти, про що була складена письмова розписка. Договір купівлі-продажу був переданий позивачці. Вона зареєструвалася та проживає в квартирі дотепер.

11.07.2005 без відома позивачки після отримання дублікату договору відповідач ОСОБА_2 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_11 , яка в квартирі не була зареєстрована, не оглядала нерухомість, не несла тягар власника, зокрема сплату комунальних платежів за квартиру.

Позивачка зазначає, що 02.09.2021 за її відсутності до житла зайшли невідомі особи, про що було повідомлено її сусідкою. З цього приводу вона звернулася до правоохоронних органів з письмовою заявою, яка внесена до ЄРДР 02.09.2021 за №0002045. Позивачка дізналася, що 26.08.2021 відповідач ОСОБА_8 продала квартиру ОСОБА_9 .

У зв`язку із порушенням права, позивачка звертається до суду та вважає, що угода між сім`єю ОСОБА_10 та відповідачем ОСОБА_2 повинна бути визнана недійсною в частині покупця, а тому договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є недійсним. Отже, на думку позивачки, квартира підлягає витребуванню у відповідачки ОСОБА_9 .

Позивачка стверджує, що і ОСОБА_9 , і ОСОБА_8 мають власне житло, а для неї спірна квартира є єдиним житлом, в якому вона проживає з 31.12.1997. вважає, що існує можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом позову.

Позивачка зазначає, що запропонованим нею способом забезпечення позову відповідачеві не можуть бути спричинені збитки, а тому зустрічне забезпечення в цьому випадку не є необхідним.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення із одночасним застосуванням зустрічного забезпечення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись з матеріалами справи, з урахуванням позовних вимог, предмету позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що упередить перехід права власності на спірне нерухоме майно, що є співмірним з розміром позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, призвести до порушення прав інших осіб у разі повторного продажу квартири. Такий захід є співмірним та достатнім для забезпечення заявлених позовних вимог.

Що стосується забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири до розгляду справи по суті; заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження квартири до розгляду справи по суті, суд вважає таки заходи зайвими.

Суд вважає неможливим заборонити реєстраційним органам зняти позивачку з реєстраційного обліку в даній квартирі до розгляду справи по суті, оскільки з даних, отриманих з Реєстру територіальної громади міста Харкова вбачається, що ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 не зареєстрована та не має зареєстрованого місця проживання у місті Харкові.

Також вимоги покласти на неї, ОСОБА_1 , обов`язок забезпечення збереження квартири АДРЕСА_1 та дозволити їй доступ до квартири до розгляду справи по суті не підлягає задоволенню, оскільки суперечать вимогам зокрема ч.10 ст.150 ЦПК України.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд не погоджується із позивачкою, яка стверджує, що відповідачеві не можуть бути спричинені збитки. Так відповідач ОСОБА_9 , яка на сьогодні є власником спірної квартири, при накладенні арешту на її власність безумовно буде обмежена у повноцінній реалізації свого права власності на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання. Також позивачка зазначає, що спірна квартира є її єдиним житлом, тим самим визнає відсутність у неї майна вартістю достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Тому суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

Ч.4, ч.5 ст.154 ЦПК України встановлює, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Суд вважає з урахуванням обставин необхідним визначити розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000 грн, які повинні бути внесені позивачкою на депозитний рахунок суду.

Згідно з ч.6, ч.7, ч.8, ч.9 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.10 ст.154 ЦПК України якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Отже судом встановлюється строк десять днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову для подання суду документів, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що у разі невнесення нею на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 50 000 грн до 29.11.2021 суд скасує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-154, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова Юлія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лавінда Наталія Олександрівна про визнання недійсним договору в частині покупця, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування квартири, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання права власності задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Вжити заходи зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Московського районного суду м.Харкова (отримувач коштів: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, Код банку отримувача: 820172, рахунок отримувача: UA0006674) грошових коштів у розмірі 50 000 гривень 00 копійок у строк до 29.11.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М.Тимош