У Х В А Л А

18.10.2021 Справа №2-5263/08

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Савіцької О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду із заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого документа у справі № 25263/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 64/2007МК від 06 лютого 2007 року та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, що 10 вересня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 64/2007МК від 06 лютого 2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра». На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника завершено виконавче провадження № 5102039 в Зборівському районному відділі державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2021 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі № 25263/08. Згідно відповіді Зборівського районного відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ), на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 51025039, а 21 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оригінал виконавчого документа було відправлено на адресу ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби були зобов`язані повернути виконавчий документ стягувачу, однак згідно з актом ПАТ «КБ «Надра» про втрату виконавчих листів, оригінали виконавчих документів втрачені. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» не міг передати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» оригінал виконавчого документу, його місцезнаходження кредитору невідомо, оскільки він не перебуває в його розпорядженні, як і н не перебуває на примусовому виконанні, що є підставою для видачі дубліката виконавчого листа у справі № 25263/08. Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання представник заявника покликається на рішення судів по інших справах де було взято до уваги те, що строк стягувачем був пропущений у зв`язку з перебуванням первинного кредитора ПАТ «КБ «Надра» в процедурі ліквідації, а також те, що з моменту прийняття рішення державним органом про ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» його діяльність припинена, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, що обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків. Вищевказані обставини представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» вважає достатніми підставами для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник заявника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просить розглянути заяву без його участі.

Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Причин неявки в судове засідання не повідомив.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

За даних обставин, розгляд справи слід провести за відсутності учасників на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2008 року по справі № 2-5263/08, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ 54771,46 грн. заборгованість за кредитним договором та 557,71 грн. в повернення сплачених судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Як слідує з акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ» Надра», під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» було втрачено виконавчий документ щодо ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 27 серпня 2021 року, виконавчі провадження № 51025406 та № 51025039, у яких боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «КБ «Надра», були завершені у Зборівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ).

Як вбачається із листа Зборівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) № 11906 від 06 серпня 2021 року, дійсно на виконанні у Зборівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебували виконавчі провадження АСВП №51025406 згідно виконавчого листа №2-9459/10 від 25 березня 2011 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ заборгованість за кредитним договором №105/2007-Ф від 26 лютого 2007 року в сумі 11 934,78 євро, що еквівалентно 119 693,91 грн, сплаченого судового збору в сумі 1 196,94 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та АСВП №5102039 згідно виконавчого листа №2-5263/2008 від 29 жовтня 2008 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ заборгованість за кредитним договором №64/2007-МК від 06 лютого 2007 року в сумі 54 771,46 грн та 577,71 грн судових витрат. Однак державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Постанови про повернення виконавчого документу направлено сторонам рекомендованим поштовим відправлення, як і передбачено ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, постанова про повернення виконавчого та виконавчий документ було відправлено на адресу, яка зазначалась у заяві про відкриття виконавчого провадження, а саме 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Отже, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2836/11.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, видачі виконавчого листа та на момент відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 220/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплинув на час набрання ним чинності.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц.

Статтею 12 Закону України №1404VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

21 квітня 2017 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» уразі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відтак, виконавчий лист № 25263/08 міг бути пред`явлений до виконання до 21 квітня 2020 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа, посилання на докази, якими підтверджувалася би втрата виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Як вбачається з акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» було втрачено виконавчий документ щодо ОСОБА_5 .

Витяг з бази АСВП, який додано до матеріалів справи, свідчить про те, що виконавчі провадження № 51025406 та № 51025039 завершено.

Тобто, після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу виконавчий лист у справі № 25263/08 до виконання, у строк встановлений законом, не був пред`явлений, адже вищенаведений акт складено після закінчення такого строку. Інформація, яка доводить зворотне, до матеріалів заяви не приєднана.

Відсутність у відділі ДВС на виконанні виконавчих листів, на що покликається заявник, не свідчить про їх втрату, а може розцінюватись як не використання первісним стягувачем свого права на повторне звернення до відповідних органів із заявою про примусове виконання рішення суду.

Заявником не надано суду належних доказів про те, чи звертався первісний стягувач до органів державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, чи існує заборгованість за вказаним виконавчим листом, чи не було виконано судове рішення боржником в добровільному порядку, що підлягає обов`язковому встановленню під час вирішення питання про видачу дублікатів виконавчих листів.

Із змісту ч. 1 ст. 433 ЦПК України, вбачається, що необхідною умовою для поновлення судом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причини його пропуску позивачем у справі, при цьому доказування наявності обставин, які зумовили пропуск такого строку, за приписами статті 81 ЦПК України, покладається на заявника.

Судом встановлено, що відомості про те, що стягувачем було звернуто виконавчі листи до виконання або докази поважності пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання при матеріалах справи відсутні, оскільки заявником їх не надано.

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи заявника про те, що початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», яка передбачає припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, стало причиною втрати оригіналу виконавчого листа та пропущення процесуальних строків з огляду на наступне.

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України №83 від 05 лютого 2015 року «Про віднесення ПАТ «КБ «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №26 від 05 лютого 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «НАДРА», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «НАДРА» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І. О. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «НАДРА» запроваджено строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління НБУ №356 від 04 червня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №113 від 05 червня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову І. О. строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

Однак, як зазначено вище, рішення у справі № 25263/08 було постановлено 01 вересня 2008 року тобто, до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» та до прийняття рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Відтак, у ПАТ «КБ «НАДРА» не було перешкод для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання у строк встановлений законом.

За змістом п. 6, 15, 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; система гарантування вкладів фізичних осіб - сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб`єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники; уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як слідує з ст. 3 (ч. 1, 2) цього ж закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

При цьому, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (ст. 4).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку.

Отже, суд приходить до висновку, що фактично Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку, діє як виконавчий орган банку.

Однак, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду не було вжито жодних заходів, щоб повторно пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.

Оскільки первісним кредитором - стягувачем не було вжито будь-яких заходів, щоб вчасно отримати дублікати виконавчих листів у разі їх втрати та пред`явити їх до виконання у встановлені строки, а отже немає підстав для поновлення пропущеного строку і новому кредиторові - заявнику. При цьому недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника й суперечитиме принципу правової визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна державаучасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 25263/08, оскільки заявником не доведено поважних пропуску такого строку.

Суд також відмовляє у задоволенні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про видачу дублікату виконавчого документу по справі № 25263/08, оскільки заявником не доведено втрати виконавчого листа та з підстав закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За вказаних обставин, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі його дубліката суд відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 433, 442, п. 17.4 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа № 25263/08 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська