Справа № 128/2195/21
Провадження № 22-ц/801/2279/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуСправа № 128/2195/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 128/2195/21 за апеляційною скаргою адвоката Жовміра Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року, ухвалене у складі ОСОБА_3 , повний текст якого складено 02 вересня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 березня 2018 року сторони зареєстрували шлюб.

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Посилаючись на те, що з липня 2021 року вони разом не проживають, вона не працює, оскільки доглядає дитину до досягнення сином трьох років, а відповідач працює, має постійних дохід та може надавати їй матеріальну допомогу, проте цього не робить, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі ј частки всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач ухиляється від утримання дружини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча може її надавати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2021 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, визначивши розмір аліментів у розмірі 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г. Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду на 11 листопада 2021 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, не в повній мірі врахував його майновий стан, оскільки він є безробітним.

Окрім цього, з нього стягуються аліменти на утримання дитини, а тому стягнення аліментів на утримання дружини у визначеному розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач указує на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку всім обставинам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 23 березня 2018 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5).

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 642 від 02 серпня 2021 року, ОСОБА_4 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утримані (а.с. 7).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, за змістом указаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (статті 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, який він отримує від тимчасових заробітків. При цьому, погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини та можливості відповідача надавати таку допомогу.

Доводи позивача про те, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірні 500 грн не заслуговують на увагу, з огляду на те, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання в частці від заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Заява про зміну способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі) від позивачки не надходила.

При цьому суд позбавлений права самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки таке право належить позивачу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц та у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, положень статті 84 СК України та принципів розумності й справедливості, зважаючи на право дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

Отже доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Жовміра Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

Судді: В. В. Оніщук

С. Г. Копаничук