Провадження номер 2/741/152/21
РІШЕННЯ

іменем України

19 січня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року передана за підсудністю позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що його батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 . Батьки позивача перебували у шлюбі до 27 серпня 2008 року. 27 серпня 2008 року шлюб між батьками позивача розірвано. Після розірвання шлюбу позивач проживав і проживає разом з матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачеві виповнилося 18 років, він продовжує навчання у Навчально-науковому інституті менеджменту та підприємництва спеціальності «Соціологія» Державного університету телекомунікацій. Позивач навчається за денною формою навчання на контрактній основі та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб отримувати самостійний заробіток. Оплата за навчання, за гуртожиток, проїзд, харчування, купівля підручників для навчання позивача здійснюється за кошти матері ОСОБА_3 . Позивач потребує фінансової підтримки з боку батька.

Позивач уважає, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, а тому просить судовим рішенням стягнути з відповідача на його користь аліменти на час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації, у судове засідання 19 січня 2021 року повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За письмовою згодою позивача суд постановив 19 січня 2021 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України).

Третя особа у справі ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона просить розглянути справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача та представник третьої особи адвокат Мухомел Вікторія Ростиславівна в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона просить розглянути справу за відсутності позивача, третьої особи та їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ними розірвано 27 серпня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 65 від 27 серпня 2008 року (а. с. 8). Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 7).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг 18 років (а. с. 7).

Згідно з довідкою Державного університету телекомунікацій № 276 від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 є студентом другого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва спеціальності «Соціологія» Державного університету телекомунікацій з фінансуванням за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання для отримання ступеня вищої освіти «Бакалавр» з 01 вересня 2019 року до 30 червня 2023 року (наказ про зарахування № 03-29 ст. від 10 серпня 2019 року). Стипендію не отримує (а. с. 11).

Відповідно до копії договору № 19/20-СТ-1К/Д-7 про навчання студентів, фінансування підготовки яких проводиться за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб, укладеного між Державним університетом телекомунікацій та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , загальна вартість освітньої послуги у вищевказаному навчальному закладі становить 53400 грн., замовник вносить плату за надання освітньої послуги у розмірі 6675 грн. за семестр (а. с. 10).

Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги від батька, суд ураховує стаціонарну форму навчання у навчальному закладі, контрактну основу навчання, відсутність джерела власних доходів та робить висновок про те, що повнолітній ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача ОСОБА_2 .

Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач посилається на те, що він, позивач, повністю перебуває на утриманні матері. Позивач указує, що мати за власні кошти самостійно сплачує за його навчання, гуртожиток, купує підручники, матеріально забезпечує його проїзд та харчування. Ураховуючи це, позивач просить стягнути з відповідача аліменти, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця.

Разом з тим, позивачем будь-яких доказів на підтвердження матеріального стану матері суду не надано.

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , який є повнолітнім і продовжує навчання у вищому навчальному закладі, перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 . Позивач не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід самостійно, оскільки навчається на денній формі навчання.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження свого стану здоров`я, матеріального становища, можливості чи неможливості сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач.

Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів за цим судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання.

Зважаючи на те, що згідно з довідкою про навчання повнолітній ОСОБА_1 закінчує навчання 30 червня 2023 року, тобто ще до досягнення ним 23 років, аліменти можуть бути стягнуті тільки до 30 червня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан повнолітньої дитини, потреби повнолітньої дитини, пов`язані з навчанням. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд уважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 09 вересня 2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року.

Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, пов`язаним з навчанням.

Ураховуючи, що термін навчання закінчується 30 червня 2023 року, позовні вимоги в частині стягнення аліментів після припинення навчання до досягнення 23-річного віку задоволенню не підлягають.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись п. п. 15, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на час навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) гривень щомісячно, починаючи з 09 вересня 2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 19 січня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина