Справа № 646/4420/21
Провадження № 2/638/5472/21
08 листопада 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Дикарєвої Л.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № HAA0GK01270055.
Також позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем; нотаріусом було вчинено виконавчий напис, за обставин, що трирічний строк, передбачений для вчинення виконавчого напису сплив; виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства України, а саме ЗУ "Про нотаріат" від 02.09.1993 року, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача адвокат Панасенко П.П. надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позові вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 03.07.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HAA0GK01270055. Згідно умов договору ОСОБА_1 , отримала кредитні кошти та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити відсотки та винагороди за користування.
Відповідно до копії заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 2-8220/08 від 01.12.2008 року позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі «Харківського головного регіонального управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
Розірвано договір кредиту № HAA0GK01270055 від 03.07.2007, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі «Харківського головного регіонального управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .
Звернуто стягнення за іпотечним договором б/н укладеним 03.07.2007 року на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Глуховцевою Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-1811 03.07.2007 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAA0GK01270055 від 03.07.2007 року в розмірі 285837 грн. 38 коп.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат" закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.
При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.
26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.
Окрім того, Верховний суд у постанові по справі № 548/981/15-ц від 13.06.2018 року дійшов висновку, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у удовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).
Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відтак, розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання.
Як вбачається з наданих нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем документів на виконання ухвали суду від 28.08.2021 року про витребування документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, кредитний договір № HAA0GK01270055 від 03.07.2007 року було укладено без нотаріального посвідчення. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 06.05.2010 року по 10.08.2017 року за Кредитним договором № HAA0GK01270055 від 03.07.2007 року вбачається, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис, за обставин, що трирічний строк, передбачений для вчинення виконавчого напису сплив та на момент вчинення виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню у повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,133,137,141,142,166,256, 264, 265, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд, -
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Рибальченко Л.М.