Справа № 510/2316/20
Провадження 2/510/527/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, відзив на позовну заяву не подали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач бажає побудувати на своїй частці гараж, в результаті чого розвалиться їх будинок, тому вони згоду не дають, поки позивач не полагодить їм частину даху та не заштукатурить стіну.

Відповідач ОСОБА_5 , позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутності.

Представник позивача та позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Суд ухвалює рішення виключно на доказах, які є в матеріалах справи.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 та його і/н; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірним спорудами АДРЕСА_1 , складений 10.10.2016 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірним спорудами АДРЕСА_1 , складений 15.03.2019 р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2019 р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.12.2018 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11.12.2018 р. Право власності на 1/3 частину зареєстровано за позивачем, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2019 р. Власниками інших частин зазначеного будинку є відповідачі по справі. На протязі багатьох років між власниками цього будинку було визначено порядок володіння цим нерухомим майно, яке було фактично між ними поділено.

До складу 1/3 частини позивача із спірного житлового будинку з надвірними спорудами входять: житловий будинок літ. «А», у складі наступних приміщень: АДРЕСА_2 площею 4,90 кв.м., № 2 площею 6,90 кв.м., № 5 площею 3,70 кв.м.; № 4 площею 11,30 кв.м.; № 3 площею 18,40 кв.м., а також літня кухня літ. Л та гараж літ Н. Інші приміщення та господарські споруди знаходяться у володіння та користуванні відповідачів.

Фактично у спірному житловому будинку в даний час відокремлені частки нерухомого майна з окремими земельними ділянками, якими сторони по справі користуються, тобто ними в добровільному порядку здійснено поділ будинку та визначено порядок користування земельними ділянками.

Але належність майна на праві спільної часткової власності не дає позивачу можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому, у відповідності до ч.1ст.358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому позивач був змушений звернутися до суду з позовом про виділ його частки будинку у окремий об`єкт нерухомості.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову, за час розгляду не надали відзив на позов. Ствердження відповідачів, про те, що розвалиться їх будинок, оскільки позивач будує собі гараж на своїй частці, суд не бере до уваги, у зв`язку із тим, що суду не надано жодних доказів. Суд, зазначає, що позивач має право користуватися своєю часткою власності на свій розсуд.

Відповідно до ч.ч.1,3ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Ч.2ст.367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку.

Як було встановлено судом, сторони по справі фактично провели поділ спільної часткової власності та встановили порядок користування земельними ділянками, на якій розташовано домоволодіння, але належність майна на праві спільної часткової власності не дає позивачу можливість вільно розпоряджатися ним, оскільки у відповідності до ч. 1 ст.358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому позивач був змушений звернутися до суду для захисту своїх прав.

З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 280, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 364,358,367 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 з житлового будинку літ. А приміщення № 1 площею 4,90 кв.м., № 2 площею 6,90 кв.м., № 5 площею 3,70 кв.м., № 4 площею 11,30 кв.м., № 3 площею 18,40 кв.м., а також літню кухню літ. Л та гараж літ. Н, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков