Єдиний унікальний номер 234/7565/20
Номер провадження 22-ц/804/2531/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Литвиненко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/7565/20 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, з апеляційною скаргою позивача Управління праці та соціального захисту населення Краматор-ської міської ради на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 травня 2021 року (суддя першої інстанції Нейло І.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Управління праці та соціального захисту населення Краматорської місь-кої ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклу-вання. Відповідачу було призначено допомогу на період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року у розмірі 3 888 грн. щомісячно.

19 червня 2019 року при перевірці достовірності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1 для призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, було встановлено, що відповідач з січня 2018 року отримує пенсію в разі втрати годувальника, призначену на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває під опікою. Про вказану пенсію ОСОБА_1 не повідомила позивача, що є порушенням законодавства, яке регулює надання державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Відповідно до приписів чинного законодавства, ОСОБА_1 зобов`язана була повідомляти управління про зміну обставин, які впливають на виплату їй державної соціальної допомоги, а саме про отримання з січня 2018 року пенсії в разі втрати годувальника, призначеної на дитину ОСОБА_3 , яка перебуває під опікою. З огляду на наведене, рішенням управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 19 червня 2019 року була перерахована раніше призначена відповідачу допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. У зв`язку з тим, що факт отримання пенсії впливає на розмір Допомоги відповідно відбулася переплата бюджетних коштів за період з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року у розмірі 16 231 грн. 60 коп. Позивач здійснював утримання з відповідача суму нарахованої але не виплаченої державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, у розмірі 5 225 грн. 68 коп. Залишок переплати, який не було повернуто відповідачем складає 11 005 грн. 92 коп. У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача суму переплачених державних коштів у вказаному розмірі та судові витрати.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 травня 2021 року, у за-доволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач Управління праці та соціального захисту на-селення Краматорської міської ради в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що, Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради не погоджується з висновком суду першої інстанції про не встановлення в діях відповідача факту навмисного неподання відомос-тей про зміну її майнового стану та соціальний статус сім`ї відповідача, оскільки суд не прийн-яв до уваги, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена про умови отримання соціальної допомоги і про необхідність повідомляти управління праці та соціального захисту населення про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги. Також вона була обізнана про нарахування їй УПФУ м. Краматорська з січня 2018 року пенсії в разі втрати годувальника, призначену на дитину, яка перебуває під опікою, однак не повідомила позивача про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги. В результаті недобросовісності зі сторони відповідача виникла переплата державної соціальної допомоги.

Відповідачем ОСОБА_1 та представником відповідача адвокатом Литвиненко В.І., на апеляційну скаргу позивача надані письмові відзиви, в яких вони вважають висновки Крама-торського міського суду Донецької області обґрунтованими та законними, в задоволенні апеля-ційної скарги просять відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача Управління праці та соціаль-ного захисту населення Краматорської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 27 жовтня 2021 року позивач Управлін-ня праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради отримало 12 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 100).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Про причини неявки у судове засідання 27 жовтня 2021 року учасники справи не повідомили і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представник адво-кат Литвиненко В.І. проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої ін-станції залишити без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задово-ленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту насе-лення Краматорської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи встановлено факт відсутності навмисного неподання відповідачем відомостей про зміну її майнового стану. Врахувавши соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручання у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 вересня 2018 року рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 614 призначено ОСОБА_4 піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_5 (а.с. 17-18).

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захи-сту населення Краматорської міської ради з заявою № 3080 про призначення соціальної допо-моги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, на дитину ОСОБА_5 (а.с. 11).

Разом із заявою від 18 вересня 2018 року про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, позивачкою була подана декларація про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. ОСОБА_1 за-значила, що сукупний дохід її сім`ї складається із її пенсії за віком, інші доходи відсутні (а.с.12- 13).

Рішенням від 08 жовтня 2018 року позивачем було призначено ОСОБА_1 допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, на період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року у щомісячному розмірі 3 888, 00 грн (а.с.10).

Відповідно до довідок Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донець-кої області, ОСОБА_1 звернулась 24 вересня 2018 року до Управління з питання призна-чення та виплати пенсії в разі втрати годувальника, яку було призначено з 15 січня 2018 року. Виплату пенсії в разі втрати годувальника розпочато з листопада 2018 року. (а.с. 36, 54).

При перевірці достовірності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1 для призна-чення і виплати державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи пік-лування, відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати году-вальника, призначену на дитину ОСОБА_5 про яку вона не повідомила Управління пра-ці та соціального захисту населення Краматорської міської ради.

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 19 червня 2019 року була перерахована раніше призначена відповідачці допомога на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, через неподання відомостей, які впливають на призначення і виплату державної допомоги. Відповідно до довідки від 19 червня 2019 року виникла переплата за період з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року у розмірі 16 231, 60 грн (а.с. 6 ).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 200/9521/20-а, встановлено, що вказане рішення Управління праці та соціального за-хисту населення Краматорської міської ради від 19 червня 2019 року про перерахування раніше призначеної відповідачу допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування є пра-вомірним. (а.с.48-51).

Після утримання позивачем суми нарахованої ОСОБА_1 але не виплаченої державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, у розмірі 5 225 грн. 68 коп. залишок переплати, який не було повернуто ОСОБА_1 , складає 11 005 грн.92 коп.

Звертаючись до суду із позовом, Управління праці та соціального захисту населення Кра-маторської міської ради посилалося на те, що ОСОБА_1 не повідомила позивача про отри-мання нею з січня 2018 року пенсії в разі втрати годувальника, призначену на дитину, яка пере-буває під опікою. Внаслідок неподання відповідачем відомостей, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, виникла переплата бюджетних коштів за період з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2019 року, яка відповідачем не повернута.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упро-довж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інте-реси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефектив-ного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу осо-би, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може ви-значити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охо-роняються державою.

Умови, порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування визначаються Законом України «Про державну допо-могу сім`ям з дітьми», Порядком призначення і виплати державної соціальної сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Статтею 4 Закону України «Про державну сім`ям з дітьми» визначено, що покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в уста-новленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування (ст. 17 Закону України «Про державну допомо-гу сім`ям з дітьми»).

Відповідно ст. 22 вказаного Закону, одержувачі державної допомоги зобов`язані повідом-ляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обста-вин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслі-док зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими ві-домостями, неподання відомостей про зміну у складі сім`ї, приховування обставин, що вплива-ють на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з Законом.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Мініст-рів України.

Згідно з п. 49 Порядку призначення і виплати державної соціальної сім`ям з дітьми, за-твердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату дер-жавної допомоги тощо), стягуються згідно з Законом.

Частинами першою, другою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на держав-ну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридич-ною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував, що законодавцем передбачені два ви-нятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом раху-нкової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісно-сті зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної пала-ти Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а та-кож добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахунко-вої помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправля-тися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокре-ма, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні ор-гани повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впрова-джують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Оскільки матеріали справи не містять і на розгляд апеляційного суду не надано відповід-них доказів, що відповідачу ОСОБА_1 , як особі похилого віку, позивачем було роз`яснено про необхідність повідомлення Управління парці та соціального захисту населення Краматор-ської міської ради у разі оформлення нею пенсії у зв`язку з втратою годувальника або отриман-ня інших постійних доходів, а також які виплати впливають на призначення і виплату держав-ної допомоги, суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено недобросовісності набу-вача під час отримання державної соціальної допомоги.

Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів погоджуєть-ся з висновком суду першої інстанції, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача пі-длягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропо-рційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 травня 2021 року зали-шити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касацій-ному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосеред-ньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська