Справа № 405/8636/20
Провадження №2/405/1429/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Гаврилюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/8636/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Браверман В.О. (діє на підставі ордеру серії ВА № 1009952) в інтересах позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з 21.11.2019 року був зареєстрований колишній чоловік доньки позивача, відповідач ОСОБА_2 , який ніколи не проживав у зазначеному домоволодінні і речей своїх не залишав, оскільки йому потрібна була лише «формальна» реєстрація. Також представник позивача зазначив, що на сьогоднішній день місцезнаходження відповідача не відоме, проте реєстрація останнього за зазначеною адресою позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на субсидію, у зв`язку з чим позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

З огляду на викладене вище, представник позивача просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Браверман В.О. надав в судове засідання заяву, зареєстровану в суді за вх. № 11740 від 14 травня 2021 року, в якій зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судове засідання провести без участі сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких інших заяв, клопотань.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 червня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , за вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.11.2019 року.

Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи Управління у сфері державнох реєстрації Департаменту надання адміністративних послуг Міської ради міста Кропивницького (довідка № 001629/1) від 29.01.2021 року місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.11.2019 року і по теперішній час зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в домоволодінні, яке належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , підтверджується актом від 28.12.2020 року, засвідченого головою квартального комітету № 1 Подільської районної у місті Кропивницькому ради Н.Кириченко, складеного за участю сусідів ОСОБА_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 , за яким встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 21.11.2019 року, проте жодного дня на час складання даного акту, за вказаною адресою не проживав і власних речей не залишав.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,який набув права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , не проживає в зазначеному будинку з моменту реєстрації - 21.11.2019 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, або ж відсутній за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат по фактично понесеним, судові витрати у справі, які складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова