Справа № 750/4339/21
Провадження № 2/750/1349/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Чернігів

ДЕСНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІГОВА

в складі судді Коверзнева В. О.

учасники судового процесу:

секретар судового засідання Хамайко С. В.

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Ширай А. А.

представник відповідача адвокат Данич О. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні (у порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту трудових відносин.

1.Суть спору

1.1. 22.04.2021 ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про встановлення факту перебування у трудових відносинах з відповідачем як фізичною особою-підприємцем у період з 24.11.2018 до 22.05.2020 включно.

1.2. В обґрунтування позову вказує, що у зазначений вище період він перебував у фактичних трудових відносинах з відповідачем, при цьому виконував роботу водія транспортного засобу, а також вантажника і збиральника меблів.

Після звільнення з роботи 22.05.2020, через відсутність запису у трудовій книжці з`ясував, що відповідач не здійснював з ним офіційне оформлення трудових відносин.

Ще під час роботи у відповідача він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП), внаслідок якої пошкодив належний відповідачеві автомобіль марки «Фолькваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У зв`язку з цим останній звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом про стягнення з нього, як особи винної у ДТП, завданої майнової шкоди в розмірі 170240 грн 86 коп. і понесених судових витрат у розмірі 7702 грн 40 коп.

Оскільки за статтею 132 КЗпП України працівники несуть відповідальність за завдану підприємству, установі, організації майнову шкоду лише в розмірі середнього місячного заробітку, позивач просить суд встановити факт перебування з відповідачем у трудових відносинах

2.Процесуальні дії суду і сторін у справі

2.1. Ухвалою судді від 06.05.2021 відкрито провадження в цивільній справі № 750/4339/21, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 27, 28).

Цією ж ухвалою запропоновано учасникам справи подати до суду процесуальні заяви по суті справі (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення та пояснення).

2.2. Відповідач своїми процесуальними правами не скористався і відзив на позовну заяву суду не подав.

3.Позиція учасників справи у судовому засіданні

3.1. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні.

3.2. Представник відповідача позов не визнав, пославшись на відсутність належних і допустимих доказів укладення сторонами трудового договору. Стверджує, що позивач користувався належним відповідачеві автомобілем марки «Фолькваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виключно на підставі усної домовленості та на платній основі.

4.Узагальнені показання свідка

4.1. Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_4 показав що з осені 2018 року він перебував у неофіційних трудових відносинах з відповідачем і разом із позивачем виконував роботу водія автомобіля марки «Фолькваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також вантажника і збіральника меблів. За виконану роботу йому щомісячно сплачували по 7000 грн готівкою, при цьому у відомостях про отримання заробітної плати він не розписувався. На момент прийняття на роботу позивач вже працював.

5.Обставини справи, встановлені судом

5.1. У 2019 році позивач користувався належним відповідачеві автомобілем марки «Фолькваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль).

5.2. 01.12.2019 о 16 год. позивач, керуючи Автомобілем та рухаючись по автодорозі Н-27 в напрямку м. Чернігова, в районі с/т «Березанка» порушив вимоги пунктів 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини дороги та здійснив наїзд на придорожнє дерево. Через зіткнення з деревом Автомобіль відповідача було пошкоджено, чим останньому завдано майнової шкоди.

5.3. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2020 позивача визнано винним у невиконанні вимог пунктів 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а також притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 10).

У суді, який вирішував питання винуватості позивача у скоєному ДТП, позивач з відомостями, викладеними в протоколі, погодився і свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. Як випливає із протоколу про адміністративне правопорушення від 24.01.2020 (серія ДРП18 № 404560), під час його складання інспектором поліції позивач стверджував, що є безробітним (справа про притягнення до адміністративної відповідальності № 750/732/20).

5.4. Позивач пояснив суду, що в спірний період заяву про призначення на посаду водія або вантажника чи збиральника меблів відповідачеві подавав, відповідний трудовий договір з ним як із фізичною особою-підприємцем не укладав і в Чернігівському міському центрі зайнятості його не реєстрував. За виконану роботу з ним розраховувався не відповідач, а жінка, яка на той час була менеджером і працювала в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У залежності від обсягу фактично виконаної роботи він отримував плату готівкою в сумі від 8000 до 12000 грн. Під час здійснення розрахунку у відомостях про нараховану заробітну плату він не розписувався.

5.5. У свою чергу, представник відповідача повідомив суду, що його довіритель не є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та не має до нього жодного іншого правового відношення.

6. Застосовані судом релевантні норми права та висновки суду

6.1. Відповідно до положень статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі; додержання письмової форми договору є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою (п. 6).

Отже, укладення трудового договору з фізичною особою передбачає вчинення активних дій, спрямованих на досягнення домовленості з приводу умов трудових відносин, як з боку працівника так і з боку працедавця.

По справі встановлено, що позивач ніколи не звертався до відповідача із заявою про призначення на посаду та не укладав з ним у письмовій формі трудовий договір, що свідчить про невжиття ним дій, спрямованих на оформлення трудових відносин з відповідачем.

6.2. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Отримуючи у невстановленої судом особи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » плату за виконану роботу (готівкою) без проставляння підписів у відомостях про нарахування та виплату заробітної плати, позивач усвідомлював, що в такому випадку він вчиняє дії, спрямовані на умисне ухилення від сплати податків до Державного бюджету України та обов`язкових платежів до солідарної системи Пенсійного фонду України, чим порушує Конституцію та чинне законодавство України. Втім, така ситуація його повністю задовольняла, що дає підстави для висновку, що позивач не бажав офіційного працевлаштування та настання пов`язаних з цим юридичних наслідків, зокрема оподаткування його заробітної плати та зменшення суми, що підлягає фактичній виплаті.

6.3. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач повідомив про те, що є безробітним і в подальшому в суді підтвердив правильність відомостей, зазначених у цьому протоколі.

Отже, станом на 24.01.2020 позивач не вважав себе найманим працівником відповідача.

6.4. Позивач вперше порушив питання офіційного оформлення трудових відносин з відповідачем в березні 2021 року лише після звернення останнього з позовом до суду про відшкодування майнової шкоди, завданої позивачем пошкодженням Автомобіля.

Отже, дійсною метою встановлення факту трудових відносин з відповідачем, є не захист порушених трудових прав, а намагання позивача в такій спосіб уникнути повної матеріальної відповідальності за завдану ним майнову шкоду згідно з положеннями статті 1166 ЦК України.

6.5. Суд констатує, що, в супереч приписам частини першої статті 81 ЦПК України, позивачем не надано достатніх і беззаперечних доказів на підтвердження наявності у нього реального наміру вступу у трудові відносини з відповідачем та виконання ним саме трудових обов`язків найманого працівника відповідача, а приєднане до справи SMS-листування за січень-травень 2020 року з особою на ім`я « ОСОБА_5 » (а.с. 13-23) не свідчить про наявність трудових відносин з відповідачем у період з 24.11.2018 по 22.05.2020 включно.

Суд критично оцінює показання свідка та не бере їх до уваги при вирішенні цього спору, через те, що вказана особа не підтвердила факт перебування в трудових відносинах з відповідачем та джерела особистої обізнаності з характером та умовами співпраці сторін.

6.6. З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 6.16.5 рішення, позов не підлягає задоволенню.

7. Керуючись статтями 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

суд вирішив:

7.1. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту трудових відносин відмовити.

7.2. Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев