Справа № 661/3357/21
Провадження № 2/661/996/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29 жовтня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді : Матвєєвої Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Дубовка Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору б/н від 30.05.2021 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення зазначених умов відповідачка належним чином договір не виконала, у зв`язку з чим, станом на 16.05.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 13 398,77 грн., що складається з тіла кредиту, яка в добровільному порядку відповідачкою не сплачена.

Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг без номеру від 30.05.2012 року у розмірі 13 398,77 грн., судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу в його відсутність.

Відповідачка не з`явилася в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, з урахуванням наданих нею заперечень, в яких зазначила, що отримала від позивача кредит в сумі 16 000 грн., проте повернула вже майже 26 000 грн., заперечує, що підписавши анкету - заяву вона уклала кредитний договір із зобов`язаннями сплачувати проценти за користування кредитом. Вважає, що позивач в порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» не повідомив її про істотні умови договору. Крім того, вважає, що строк виконання зобов`язань у повному обсязі не настав, оскільки матеріали справи не містять графіка погашення заборгованості, строк дії основного зобов`язання не сплив, на її адресу не надходило повідомлення про дострокове повернення кредиту. Просила в позові відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", підписаної сторонами, а також Умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 16 000 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана сторонами; також надано витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписувалися.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, кредитний ліміт, розмір відсотків за користування кредитом, розміру пені та штрафу не містить, тобто, вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 14.06.2021 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13 398,77 грн. за тілом кредиту, при цьому ОСОБА_1 погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 159 457,33 грн. та 25 908, 64 грн., за простроченим тілом кредиту -2414,32 грн., по нарахованих відсотках -1697,68 грн., по прострочених відсотках - 3446,58 грн., що значно більше, аніж використано кредитних коштів з кредитної картки, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем з 16.09.2013 року до 14.06.2021 року.

При цьому, у самій анкеті-заяві від 30.05.2012 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо розміру процентів та штрафних санкцій немає.

Витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» не підписаний відповідачкою, та не зрозуміло, який із тарифів застосовувався до відповідачки.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такого висновку дійшов Верховний суд у складі Великої палати 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 16.09.2013 року відповідачці було встановлено кредитний ліміт в 11 500 грн., який збільшувався і з 21.06.2014 року він становив -16 000 грн., а з 25.05.2020 року -0 грн. З довідки позивача слідує, що строк дії останньої кредитної картки сплив 05/21 року, тобто строк виконання зобов`язання в повному обсязі настав і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 повернення всієї суми переданих їй в кредит грошових коштів, а заперечення відповідачки проти дострокового стягнення заборгованості позивачем є безпідставним.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти були повернуті ОСОБА_1 в повному обсязі разом з процентами, які нараховувалися позивачем безпідставно, тому вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 13 398,77 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Керуючись ст. 11, 525, 526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст. 23, 76, 78, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Новокаховський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 01.11.2021 року.

Суддя Н. В. Матвєєва