ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6287/21 Номер провадження 22-ц/814/2408/21Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.

За участю секретаря Ракович Д.Г.

розглянула в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи, цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Савченко Л.І. від 25 серпня 2021 року дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена та на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Савченко Л.І. від 16 вересня 2021 року дата виготовлення тексту ухвали не зазначена по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 5420, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором в розмірі 47949 грн. 66 коп.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 454 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., а всього 2 954 грн.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн., сплаченого ним при подачі позовної заяви згідно квитанції № 0.0..1 від 20.05.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд взяв до уваги заяву відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав їх не співмірності складності справи та дійшов висновку про зменшення таких витрат, стягнувши з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача 2500 грн. на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд вказав на недоведеність позивачем необхідності стягнення на його користь витрат, понесених на оплату адвоката в розмірі 10000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення по справі додаткового рішення в частині витрат на правову допомогу у вигляді гонорару успіху в розмірі 5000 грн., суд зазначив, що питання розподілу судових витрат, в тому числі і щодо витрат на оплату адвоката вже вирішено судом під час постановлення рішення по справі, тому необхідності в постановленні додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України немає.

Не погодившись з рішення суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та постановити нове рішення про стягнення з відповідача на його користь 2500 грн. як оплату за надану правничу допомогу, оскільки ним згідно до звіту про роботу адвоката сплачено останньому 5000 грн. Крім того, вважає, що до складу витрат на правничу допомогу повинні увійти 5000 грн. в якості гонорару успіху адвоката, що визначено п.5.3 договору про надання правничої допомоги.

Рішення суду іншими учасниками справи не оскаржується, а тому у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в іншій частині.

Також ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, в якій він ставить питання про її скасування та постановлення по справі додаткового рішення про стягнення з товариства на його користь витрат на правову допомогу у формі гонорару успіху в розмірі 5000 грн.

Зокрема вказує, що суд не взяв до уваги оплату ним адвокату гонорар успіху в сумі 5000 грн. на виконання п. 5.3. Договору про надання правової допомоги, які були ним сплачені 06.09.2021.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 5420, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором в розмірі 47949 грн. 66 коп.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 454 грн., витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., а всього 2 954 грн.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн.

Стягуючи 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу із заявлених позивачем 5000 грн. витрат на оплату адвоката та 5000 грн. в якості гонорару успіху, суд взяв до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, оцінив обсяг виконаних адвокатом робіт, складність справи та застосувавши положення ст. 137 ЦПК України дійшов висновку щодо недотримання принципу співмірності заявленому розміру витрат на оплату послуг адвоката та недоведеність здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 17.05.2021 укладено з ПП «Адвокатське бюро Юрія Сліпченка» договір про надання правової допомоги.

Згідно звіту про роботу адвоката, останнім витрачено 5 год. часу та виконано робіт на суму 5000 грн., які були сплачені клієнтом згідно квитанції від 20.05.2021 №0.0..1.

Вказані роботи включали проведення консультації, підготовка та складання позовної заяви.

Також в п. 5.3. договору про надання правової допомоги сторони визначили, що в разі задоволення позову, позивач сплачує адвокатському бюро гонорар успіху в сумі 5000 грн.

Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідності критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, місцевим судом взято до уваги, що розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, без участі представників сторін в судовому засіданні, протягом незначного періоду часу, відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог з одночасним клопотанням по зменшення у зв`язку з цим витрат на правничу допомогу.

Сама справа не є складною із ціною позову в 47949.66 грн., з приводу спірних правовідносин існує усталена судова практика.

Фактично адвокатом, який не приймав участі в судовому розгляді, виконані роботи, пов`язані лише з підготовкою та складанням позовної заяви, що не свідчить про значний обсяг наданих адвокатом послуг.

За вказаних обставин, суд першої інстанції правомірно, із застосуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України зменшив заявлені позивачем витрати на правничу допомогу з 5000 грн. до 2500 грн., що відповідає критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості.

Щодо підстав для стягнення гонорару успіху.

Враховуючи задоволення позовних вимог, 06.09.2021 року позивачем на підставі п. 5.3 договору про надання правової допомоги було сплачено адвокатському бюро 5000 грн. в якості гонорару успіху, на підтвердження чого надано квитанцію №78_5.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу у формі гонорару успіху в сумі 5000 грн.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви місцевий суд дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що питання розподілу судових витрат у відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України, було вирішено судом під час ухвалення рішення суду, а тому жодних підстав для ухвалення додаткового рішення немає.

У відповідності до ч.3 п. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на те, що питання розподілу судових витрат, понесених стороною позивача було вирішено під час постановлення рішення за результатами розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Доводи апелянта щодо визначеності між ним та адвокатським бюро гонорару успіху в сумі 5000 грн., в разі задоволення позову та відсутності заперечень з цього приводу з боку відповідача, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, з клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу вбачається, що товариство просило зменшити витрати на правничу допомогу з 5000 грн. до 1025 грн., та відмовити взагалі в стягненні гонорару адвоката (гонорар успіху).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Відповідно до пункту 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За вказаних обставин, враховуючи, що судом першої інстанції при постановленні рішення по справі було здійснено розподіл судових витрат, в тому числі і в частині оплати за професійну правничу допомогу, вмотивовано визначено її розмір, вказано правові підстави відмови в стягненні на користь позивача зазначених ним 10000 грн., які складаються з 5000 грн. за оплату адвоката та 5000 грн. гонорару успіху, підстав для постановлення додаткового рішення згідно до ч.3 п. 1 ст. 270 ЦПК України - не має.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування як рішення суду першої інстанції, так і ухвали про відмову в постановленні додаткового рішення, які ухвалені судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2021 року та на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2021 року та ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст постанови складено 9 листопада 2021 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Кузнєцова О.Ю.