Провадження № 2/638/5056/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.03.2019 року по 30.06.2021 рік у розмірі 13668,64 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явились, відповідач надав заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, представник позивача подав клопотання закриття провадження оскільки відповідачем задоволені вимоги позивача після пред`явлення позову, також просив стягнути суму сплаченого судового збору та судові витрати по справі.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.07.2021 року провадження по вищевказаній справі відкрито.

За правилами ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Сторона може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника (ч.1ст. 58 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Cудом перевірено повноваження представника позивача та не встановлено наявності обмежень щодо права на відмову від позову.

Таким чином, вирішуючи питання щодо прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження по справі, суд приймає до уваги вільне волевиявлення сторони позивача щодо цього, відповідність заяви вимогам законодавства, повне розуміння передбачених законодавством наслідків таких дій, та вважає, що підстав для відмови у задоволенні заяви, яка ґрунтується на законі та не порушує будь-яких прав та інтересів, не має. Сторона позивача вільно розпорядилась предметом спору і процесу саме таким способом, що унеможливлює подальший розгляд справи за суттю позовних вимог, а тому вважає за можливим задовольнити заяву про відмову від позовних вимог та закрити провадження у справі.

За ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Так, позовна заява надійшла до суду 22.07.2021 року, згідно копії квитанції від 07.10.2021 року відповідачем сплачено заборгованість за надані комунальні послуги, таким чином вимоги позивача задоволені відповідачем шляхом сплати боргу після пред`явлення позову.

Частинами 1,3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн, що відповідає вимогам п.п 1 пункту 1 частини 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 30 грн, які документально підтверджені, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, комісія банку у розмірі 3 грн не підлягає стягненню з відповідача, оскільки не є судовими витратами в розумінні вимог ст.133 ЦПК України, а є послугою за розрахункове-касове обслуговування, що надається банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, яка пов`язана з переказом коштів з рахунку (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.

Керуючись п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Провадження по цивільній справі за Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію закрити, у зв`язку із відмову позивача від позовних вимог.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн та судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 30 (тридцять) грн.

У стягненні 3 грн комісії банку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин