Справа № 211/2339/21
Провадження № 2/211/1866/21
У Х В А Л А

25 травня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Папарига В.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що остання подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного:

- позивачем не зазначена ціна позову (п. 3 ч. 3 ст. 175), при цьому суд зазначає, що відповідно до положень п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю цього майна та у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна;

-позивачем не зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (п. 4 ч. 3 ст. 175). Так, зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду (наприклад, визнати право власності, стягнути суму боргу, тощо), при цьому, по суті, зміст позовних вимог - є відображенням прохальної частини позовної заяви. Між тим, позовна заява подана без додержання вимог зазначених норм, у зв`язку з чим, позивачу в прохальній частині позовної заяви необхідно конкретно та чітко викласти зміст позовних вимог.

-позивачем не зазначено доказів на підтвердження обставин, викладених у тексті позову (п. 5 ч. 3 ст. 175), так само як не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 5 ст. 177). Між тим, суд також зауважує, що згідно позовних вимог, позивач просить суд здійснити поділ іншого майна, проте не конкретизує якого саме, яким чином належить поділити майно між сторонами у справі та не надає доказів існування такого майна.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного КодексуУкраїни та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175);

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 4 ст.7Закону України «Про Державнийбюджет України на 2021рік» з 01.01.2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2270 гривні.

Однак позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено доказів сплати судового збору.

Разом з тим, пред`являючи позов про поділ майна подружжя, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.

Однак з цією позицією позивача суд не погоджується, з огляду на наступне.

На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає статус зокрема і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

Статтею 12 вказаного Закону визначено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, а пунктом 18ч. 1 цієї статті учасникам бойових дій надано пільгу зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 133, 141, 356, 392 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скарги.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнені учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

При цьому згідно із п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнені особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Дана норма закону визначена без вказівки на «у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав».

Системний та логічний аналіз указаних норм закону свідчить про те, що учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав як учасників бойових дій, тобто порушенням гарантій їх соціального захисту, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Дана справа про поділ майна подружжя не є справою, яка пов`язана з порушенням гарантій соціального захисту ОСОБА_1 як учасника бойових дій, оскільки спір виник стосовно сімейний правовідносин.

Таким чином, встановивши, що позивачем не оплачено судовий збір і не зазначено підстав звільнення від його оплати, позивачу необхідно оплатити судовий збір.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, із зазначенням недоліків позовної заяви, способу і строку їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в усуненні недоліків, що були зазначені в ухвалі вище.

Суд також вважає за необхідне попередити позивача, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, то позовна заява у відповідності до ч. 3 ст.185ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: В. А. Папарига