Справа № 369/246/20
Провадження № 2/369/1081/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 законним представником якої є батько - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 законним представником якої є батько - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 законним представником якого є батько ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Києво-Святошинська районна державна адміністрація про усунення перешкод в праві розпорядження майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту Л°0, за умовами якого, ОСОБА_1 було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 200 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором був укладений Договір Іпотеки №50561 від 27.03.2007р., посвідчений Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А. за реєстровим номером 576, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:006:0069.

13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №2 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 13.02.2012 року за реєстровим №649-650, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ».

П`ятий пункт вищезазначеного Договору Іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов Договору про надання споживчого кредиту №0, Іпотекодержатель в позасудовому порядку здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Договору Іпотеки №50561 від 27.03.2007р., посвідчений Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А. за реєстровим номером 576 та ст.35,36,37, Закону України «Про іпотеку», зокрема, 11.12.2015 року іпотекодержателем було звернено стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, право власності ОСОБА_1 припинено зверненням стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержателем.

В п. 2.4.7. Договору Іпотеки №50561 від 27.03.2007р., посвідчений Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Л.А. за реєстровим номером 576, ОСОБА_1 як Іпотекодавець зобов`язався не надавати дозвіл на реєстрацію в предметі іпотеки фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. Ні АКІБ «УкрСиббанк» ані ТОВ «Кей- Колект» не надавало згоди на реєстрацію будь кого в іпотечному майні (будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ), отже ніхто з зареєстрованих осіб не має жодних правових підстав для користування вищезазначеним майном чи реєстрації в ньому, ніяких договорів про надання в користування цього майна із ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не укладалось.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення - в тому числі відчуження його, а у зв`язку з тим, що у квартирі зареєстрована стороння особа - ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» як власник позбавлене можливості безперешкодного продажу об`єкту нерухомості, оскільки наявність реєстрації такої особи в майні негативно сприймається потенційними покупцями такого майна.

Виходячи з зазначеного, вбачається, що порушено право розпорядження майном.

Тому позивач просив суд усунути перешкоди в праві розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований у 2013 році), ОСОБА_2 1980 р.н. (зареєстрована у 2008 році), ОСОБА_3 2002 р.н. (зареєстрована у 2008 році), ОСОБА_4 2004 р.н. (зареєстрована у 2008 році), ОСОБА_5 2007 р.н. (зареєстрований у 2008 році) такими, що втратили право користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Стягнути з відповідача судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив згідно якого у вимогах позову просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, та відповідно прохання про задоволення вимог позову.

Представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, у вимогах позову просили відмовити в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 27.03.2007 ОСОБА_1 (позичальник) уклав із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0, предметом якого є надання кредиту (грошових коштів) в іноземній валюті в сумі 200000,00 доларів США, строк повернення кредиту - 27.03.2014, процентна ставка 13% річних. У забезпечення виконання зобов`язань за даним договором передано в заставу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного кредитного договору, 27.03.2007 між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки № 50561, згідно якого іпотекою (житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ) забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2007 та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.03.2007.

Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Іщук Людмилою Анатоліївною та зареєстрований за № 576.

В подальшому в іпотечному договорі від 27.03.2007 № 50561 виправлено описку, а саме: змінено номер договору про надання споживчого кредиту «0» на правильний номер «0».

13.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор) укладено договір факторингу № 2, згідно якого клієнт відступив фактору права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

На виконання договору факторингу, 13.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (цедент) та ТОВ «Кей-Колект» (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно якого були відступлені права вимоги за договором іпотеки від 27.03.2007 № 0, укладеним із ОСОБА_1 та договором поруки до договору від 27.03.2007 № 0, укладеним із позивачем.

11.12.2015 ТОВ «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. із заявою, у якій просило зареєструвати за ним право власності на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатом розгляду даної заяви та доданих до неї документів, приватним нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2015 № 27015448 та № 27015085, згідно яких вирішив провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

На підставі вказаних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. провела відповідні реєстраційні дії, згідно яких зареєструвала право власності ТОВ «Кей-Колект» на житловий будинок (індексний номер запису: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53) та земельну ділянку (індексний номер запису: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0069.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 20.04.2016 року виданої Віто-Поштовою сільською радою в будинку за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають наступні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив що він є власником відповідного нерухомого майна, а відповідачі чинять перешкоди в праві розпорядження майном, а тому їх необхідно визнати такими що втратили право користування будинком.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2021 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015085 від 11.12.2015 19:10:58 щодо реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0069. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27015448 від 11.12.2015 19:28:53 щодо реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на житловий будинок загальною площею 290,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане судове рішення на час розгляду справи в суді не скасовано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду".

З наведеного суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача з боку відповідачів, оскільки рішення на підставі якого позивач набув у власність відповідне майно, було скасовано. А отже позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не будучи власним майна не може вимагати усунення йому перешкод в користуванні будинком шляхом визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим будинком.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 15, 16, 316, 317, 383, 391 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,

У Х В А Л И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 законним представником якої є батько - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 законним представником якої є батько - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 законним представником якого є батько ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Києво-Святошинська районна державна адміністрація про усунення перешкод в праві розпорядження майном - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко