Дата документу 12.01.2021 Справа № 337/2947/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 337/2947/19

Провадження №22-ц/807/392/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року, повний текст якого складено 26 грудня 2019 року, в складі судді Ширіної С.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про встановлення способу участі діда у спілкуванні з онуком та його вихованні,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про встановлення способу участі діда у спілкуванні з онуком та його вихованні.

В обґрунтування позову зазначав, що з 24.04.2014 по 07.12.2018 його син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 народився його онук - ОСОБА_4 .

На теперішній час відповідач та його син проживають окремо, його онук залишився проживати з матір`ю. Протягом року відповідач перешкоджає зустрічам діда з онуком, посилаючись на розірвання шлюбу з його сином та недостатнє матеріальне утримання з боку сина позивача. Вказаними діями відповідач порушує не лише права позивача, але й права самої дитини, яка має право на спілкування з дідом.

Зазначає що він має нормальний стан здоров`я, є пенсіонером за віком, не працює може багато часу приділяти увагу онуку. Бажає приймати участь у вихованні онука, спілкуватися з ним, що буде корисним для хлопчика.

Крім того, на думку позивача, відповідач не завжди приділяє достатньо уваги сину, мало спілкується з дитиною, не приділяє належної уваги спілкуванню сина з однолітками, що є важливим чинником у розвитку дитини. Багато часу ОСОБА_5 проводить перед телевізором, телефоном, чим надає відповідачу можливість мати більше вільного часу.

Ураховуючи викладене, просить суд визначити способи участі діда, ОСОБА_2 , у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних зустрічей, проведення часу діда з онуком щотижнево у вівторок з 16-00 до 20-00 та неділю з 09-00 до 13-00 за місцем проживання позивача, без присутності матері, з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладів; щорічно спільний відпочинок в смт. Кирилівка Запорізької області діда з онуком, без присутності матері, з 10 по 20 серпня, з обов`язковим повідомленням матері дитини про місце відпочинку.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено графік для зустрічей та участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні онука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- щовівторка з 16-00 до 20-00, щонеділі з 09-00 до 13-00 за місцем проживання позивача, без присутності матері, з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних розважальних, культурних закладів,

- щорічно спільний відпочинок в смт. Кирилівка Запорізької області діда з онуком, в присутності матері в найближчі два роки, з 10 по 20 серпня, а після досягнення дитиною 6(шести)- річного віку, починаючи з 10 серпня 2022 року відпочинок у цей же період з дідом без присутності матері з обов`язковим повідомленням матері дитини про місце відпочинку.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дитина є інвалідом дитинства з діагнозом: дитячий аутизм стійка соціальна дезадаптація. Існують обмеження для дитини щодо орієнтації, спілкуванні та контролю за своєю поведінкою. Є рекомендації лікаря щодо щорічного стаціонарного лікування. Будь-яке необережне втручання у психологічний стан дитини може нанести не тільки їй шкоду, а і його матері, оскільки ОСОБА_5 постійно проживає з матір`ю і у нього може статися нервовий напад, про що не зазначено в рішенні суду. Відповідач не відмовляється від допомоги позивача, спрямованої на розвиток дитини, але це потрібно робити з урахуванням не тільки потреб дитини у спілкуванні, а із особистою програмою лікування, розвитку та побажань самої матері. Звертає увагу на пенсійний вік позивача, враховуючи коронавірусну хворобу.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У відзиві зазначає, що він отримав поради і консультації від психолога щодо особливостей виховання та спілкування з дітьми, які хворіють на аутизм. Впевнений, що обмеження онука, який має близький емоційний зв`язок з дідусем, у спілкуванні з дідусем, а тим більше, повне ізолювання онука від діда та однолітків у квартирі з мамою, істотно погіршать стан здоров`я дитини і призведуть до прогресування хвороби.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, визначаючи спосіб участі діда у спілкуванні з онуком та його вихованні, враховував малолітній вік дитини, її індивідуальні потреби в цьому віці для здорового розвитку, а також вік та стан здоров`я позивача, висновок Органу опіки та піклування, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.02.2015 (а.с. 12).

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є онуком позивача ОСОБА_2 .

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Позивач ОСОБА_2 не перебуває на диспансерному обліку в комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується довідкою від 04.12.2018, виданою КУ «ОКПЛ» ЗОР (а.с. 15).

Також позивач ОСОБА_2 не перебуває на обліку в комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради, що підтверджується довідкою від 04.12.2018, виданою КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР (а.с. 15).

21.10.2019 спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою його проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження умов проживання. За вказаною адресою у двокімнатній квартирі проживає ОСОБА_2 та його дружина, ОСОБА_6 , баба малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови для перебування дитини в помешканні створено, є окрема кімната з місцем для відпочинку, шафою, телевізором, книжками, іграшками, велосипедом, дитячим одягом (а.с. 56).

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи від 23.10.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має діагноз дитячий аутизм, відвідує дитячий садок, займається у реабілітаційному центрі, а також займається тхеквандо, має довірливі стосунки з дідусем, бабусею; вміє одягатися, може самостійно їсти (а.с. 57).

28.10.2019 на запит відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради практичним психологом відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді була проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_4 , щодо з`ясування його думки стосовно прихильності до діда ОСОБА_2 .

Під час консультації хлопчик повідомив, що гарно ставиться до діда та хоче з ним бачитись. В листі центру також зазначено, що, маючи діагноз дитячий аутизм, ОСОБА_5 було важко сконцентрувати увагу та повноцінно розмовляти, тому були використані методи лялько терапії. Також було окремо проведено бесіду з матір`ю, в ході якої було з`ясовано, що ОСОБА_1 не заперечує у спілкуванні сина з дідом, якщо не буде порушуватись графік реабілітаційної програми, та виїзди за межі міста будуть з її присутністю (а.с. 61).

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі Neulinger and Shuruk v. Switzerland, п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine, п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "M.S. v. Ukraine", п. 77).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі "Kruskic v. Croatia" від 25 листопада 2014 року, § 108).

ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність" (Рішення ЄСПЛ "Bogonosovy v. Russia" від 05 березня 2019 року, § 82).

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда з онуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та його участь у судовому засіданні.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні онука.

Районна адміністрація Запорізької міської ради Хортицькому району як орган опіки та піклування, відповідно до висновку №01/01-22/1150 від 21.11.2019, вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні онука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : щовівторка з 16-00 до 20-00, щонеділі з 09-00 до 13-00 за місцем проживання позивача, без присутності матері, з правом відвідування спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних розважальних, культурних закладів; щорічно спільний відпочинок в смт. Кирилівка Запорізької області діда з онуком, в присутності матері в найближчі два роки, з 10 по 20 серпня, а починаючи з досягнення дитиною 6-річного віку відпочинок у цей же період з дідом без присутності матері з обов`язковим повідомленням матері дитини про місце відпочинку (а.с. 52-54).

Апеляційний суд, дослідивши вищевказаний висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що він є обґрунтованим та врахований судом першої інстанції при визначенні способу участі діда у спілкуванні з онуком та його вихованні.

Матеріали справи не містять даних щодо протиправних дій діда стосовно свого онука.

До того ж, малолітній ОСОБА_4 виявляє бажання спілкуватися з позивачем, а останній виявляє бажання бачитися, піклуватися та виховувати онука.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції способом участі ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім онуком, та вважає, що він відповідає як інтересам дитини, так і інтересам позивача, а також є достатнім для забезпечення участі ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні діда з онуком, врахувавши інтереси дитини, вік дитини, хворобу дитини дитячий аутизм, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування дитини з позивачем суперечить інтересам дитини, чи становить загрозу для нього, негативно впливає на його психічний чи фізичний стан.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом не надано оцінки тому, що дитина має діагноз дитячий аутизм стійка соціальна дезадаптація, оскільки вказана обставина врахована судом першої інстанції, а також органом опіки та піклування при наданні висновку про визначення способів участі діда у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, спільний відпочинок діда з онуком у найближчі два роки встановлено в присутності матері, що відповідає інтересам всіх учасників сімейних відносин.

До того ж, тривалість часу, проведеного дитиною з дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано побажання матері щодо визначення способів участі діда у спілкуванні та вихованні, є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач є особою пенсійного віку та належить до «зони ризику» в умовах коронавірусної хвороби, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення, враховуючи, що відповідно до ст.. 257 СК України дід має право спілкуватися з онуком та брати участь у його вихованні.

Окрім того, оскаржуване рішення ухвалене судом 23 грудня 2019 року, а карантин на усій території України встановлено з 12 березня 2020 року відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Інших належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова