Дата документу 04.11.2021
ЄУН 937/3388/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021 в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2021 від ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява про розстрочку виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021 в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 15 вересня 2021 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 13069 гривень 92 копійки та судовий збір у сумі 2270 гривень 00 копійок. Проте, на жаль, на даний час у відповідача склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з тим, що відповідач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.10.2020 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області; заявою ОСОБА_1 від 02.09.2019 року до Мелітопольського управління ГУДФС у Запорізькій області, у зв`язку з декретною відпусткою з 23.08.2019, просила призупинити підприємницьку діяльність починаючи з 02.09.2019; податковою декларацією платника Єдиного податку ФОП, за 2020 рік, за І, ІІ, III квартал 2021 року, ОСОБА_1 має 0 (нульовий дохід). ОСОБА_1 знаходиться у цивільному шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється пенсіонером та знаходиться на обліку в ГУ Пенсійного Фонду України в Запорізькій області. Відповідно до довідки з місця проживання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2019 року. Разом з ним за цією адресою проживають: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Всі вищевказані факти свідчать про те, що у відповідача на даний час не має можливості виконати рішення Мелітопольського міськрайонного суду у повному обсязі, у зв`язку з складним матеріальним положенням. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд розстрочити виконання вищевказаного рішення суду з дня постановлення ухвали судом строком на один рік.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд заяви про розстрочку виконання рішення суду за її відсутності. На задоволенні заяви наполягає.

У судове засідання представник ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» не з`явився, від нього 04.11.2021 надійшов відзив на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якому зазначено, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які мають винятковий характер і утруднюють виконання рішення Мелітопольського міськрайонпого суду Запорізької області від 15 вересня 2021 року. Вважає, що незадовільний майновий стан, наявність на утриманні дітей не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України «Власність зобов`язує», а відповідно до ст.322 ЦК України - «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.». Відповідач, маючи у власності майно, повинен враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання не лише щодо утримання дітей, а і щодо утримання свого майна. Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Оцінюючи доводи, наведені відповідачем у заяві про розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення. До дій, що свідчать про намір відповідача не виконувати рішення суду вважає той факт, що станом на 31.03.2021, дату подачі позову, борг складав 13069,92 грн, а станом на 01 листопада 2021 року борг відповідача складає вже 16222,71 грн. Жодна з квитанцій па оплату послуг з постачання теплової енергії, які надсилалися відповідачу за період з 01 березня по 30 вересня 2021 року, тобто вже після подання позовної заяви про стягнення заборгованості, оплачені не були. Станом на 01 листопада 2021 року підписаним примірник договору на постачання теплової енергії від ОСОБА_1 не повернутий. Небажання виконувати рішення суду вбачається і з наявного у матеріалах судової справи відзиву на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти факту надання послуг та наявності в нього зобов`язань перед ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» за надані послуги з постачання теплової енергії та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ». Враховуючи вищевикладене та те, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021 набрало законної сили, і те, що обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 законодавчо не являються доводами для задоволення заяви, при цьому заявником не наведено будь-яких інших обставин, які б давали підстави дійти суду до висновку про можливість та необхідність відстрочення виконання рішення суду, вважають, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов наступного висновку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 13069 гривень 92 копійки та судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок /а.с.95-99/.

Звертаючись у жовтні 2021 року із заявою про розстрочення виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021, ОСОБА_1 посилалася на скрутний матеріальний стан, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку із чим з 23.08.2019 просила призупинити підприємницьку діяльність, починаючи з 02.09.2019, має нульовий дохід за 2020 рік та за І-ІІІ квартал 2021 року, її чоловік є пенсіонером та знаходиться на обліку в ГУ Пенсійного Фонду України в Запорізькій області.

На підтвердження несприятливої фінансової ситуації, що ускладнює виконання рішення суду заявником ОСОБА_1 надано наступні письмові докази: копію свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; довідку з місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2019 року. Разом з ним за цією адресою проживають: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідку Відділу обслуговування громадян №14 від 13.10.2021, відповідно до якої ОСОБА_3 знаходиться на обліку і отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 04.09.2012 довічно; копію заяви ОСОБА_1 від 02.09.2019 про припинення підприємницької діяльності; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 ; копію свідоцтва платника єдиного податку суб`єкта господарювання ОСОБА_1 ; копію податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2020 рік, відповідно до якої ОСОБА_1 в 2020 році мала нульовий дохід; копію податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за І, ІІ, III квартал 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 в 2020 році та в І, ІІ, III кварталі 2021 року мала нульовий дохід.

Відповідно до положень ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, розстрочка, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Проте, в порушення приведених норм заявником не було надано належних та допустимих доказів про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Заявником не було надано достатньої інформації, яка характеризує його фінансове становище, (зокрема довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, інформації про нерухоме та рухоме майно тощо), які б давали підстави дійти висновку, що матеріальний стан ОСОБА_1 є скрутним та об`єктивно перешкоджає виконанню судового рішення.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Безпідставне та необґрунтоване розстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси стягувача та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Отже, заявницею не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочення виконання судового рішення.

Ті обставини, на які посилається заявник в своїй заяві, не є винятковими, а зазначені доводи є недостатніми.

У свою чергу, невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом, зокрема ст. 435 ЦПК України, не відповідатиме засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, оскільки може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів ТОВ «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ», які підтверджені судовим рішенням.

Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення розстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 435, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2021 в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО-МЕЛІТОПОЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.О. Честнєйша