ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2021 року

м.Харків

справа № 641/5255/15

провадження №22-ц/818/6108/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.

суддів: Котелевець А.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря: Жмай Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року, постановлену суддею Фандою О.А.

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з вказаним поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

Подання вмотивоване тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження №60883345 з примусового виконання виконавчого листа по справі №641/5255/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором у сумі 5 386 075 грн. 14 коп.

Рішення суду не виконане. Під час примусового виконання рішення приватним виконавцем встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду та законом.

Інформація щодо джерел отримання доходів боржником відсутня. Згідно відповіді з МВС України за боржником зареєстровано право власності на транспортні засоби: «Toyota RAV4» 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , «Kia Sephia» 1994 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно відповідей Пенсійного фонду України відносно осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи, інформацію про боржника ОСОБА_1 не знайдено. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані об`єкти нерухомості, які розташовані на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює звернення стягнення на таке майно.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, за обліками системи ЄІАС УМП ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон 31.05.2010 року. Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник перетинав державний кордон двічі: 31.12.2019 року (в`їзд) та 25.01.2020 року (виїзд).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 липня 2021 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт Капітал» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В..

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань підтверджується сукупністю доказів, які зазначені приватним виконавцем в поданні. Боржник не сплачує суму боргу на користь стягувача за рішенням суду, жодних дій для виконання рішення суду боржник не вчиняє. Знаючи про наявність виконавчого провадження він умисно ухиляється від виконання рішення суду. У зв`язку з цим вважає доведеним факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника в правi виїзду за межi України, суд першої інстанції виходив з того, в поданні приватного виконавця відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду. Матеріали справи також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця. Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду не надано.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Розглядом справи встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження №60883345 з примусового виконання виконавчого листа по справі №641/5255/15-ц від 24.05.2016 року, виданого Комінтернівським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором у сумі 5 386 075 грн. 14 коп.

Інформація щодо джерел отримання доходів боржником відсутня.

Згідно відповіді з МВС України за боржником зареєстровано право власності на транспортні засоби «Toyota RAV4» 2008 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 , «Kia Sephia» 1994 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно відповідей Пенсійного фонду України відносно осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи, інформацію про боржника ОСОБА_1 не знайдено. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані об`єкти нерухомості, які розташовані на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює звернення стягнення на таке майно.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, за обліками системи ЄІАС УМП ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон від 31.05.2010 року. Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник перетинав державний кордон двічі: 31.12.2019 року (в`їзд) та 25.01.2020 року (виїзд).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 13 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Комінтернівським районним судом м.Харкова 24 травня 2016 року № 641/5255/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором у сумі 5 386 075 грн. 14 коп.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2019 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Як на підставу вимог про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в правi виїзду за межi України приватний виконавець посилався на те, що на даний час рішення суду боржником не виконано , декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснено. Оскільки вимоги ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржником не виконуються, у зв`язку з цим приватний виконавець вважає, що дії боржника, які відображаються, насамперед, у невиконані рішення суду, свідчать про ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із ч.ч. 1-3ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно дост.6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п.5).

Підставою для тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч.1ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Однак, як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із такими вимогами приватний виконавець обумовлює лише наявністю невиконаного рішення суду про стягнення суми боргу.

Натомість в матеріалах справи відсутні докази здійснення приватним виконавцем дій у межах виконавчого провадження направлених на здійснення заходів щодо примусового виконання рішень.

Також відсутні докази щодо повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження та обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження.

Крім того, матеріали справи не містять також доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання ОСОБА_1 рішення щодо сплати боргу.

Посилання апелянта на те, що боржнику відомо про виконавче провадження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене не підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у правi виїзду за межi України

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.М. Хорошевський

Судді: А.В.Котелевець

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 18.11.2021 року.