Справа № 466/9677/19 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3775/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій,-

встановив:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 22.11.2016 року по 31.03.2020 року у розмірі 19 735 грн. 65 коп., інфляційні втрати 1639 грн. 60 коп., 3 % річних 721 грн.08 коп. та 2 131 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 24 227 грн. 53 коп.

В решті вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання надати правовстановлюючі документи, що стверджують правосуб`єктність юридичної особи - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржили відповідачі за первісним позовом, подавши вдруге 18.10.2021 апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить висновку про необхідність визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її апелянтам виходячи з такого.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, апелянти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 використовуючи право на оскарження судових рішень, вже подавали апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року.

Так, ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 липня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року була визнана неподаною та повернута апелянтам, у зв`язку з несплатою судового збору.

Роз`яснено скаржникам, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала Львівського апеляційного суду від 09 липня 2021 року в касаційному порядку не оскаржувалася.

Натомість, подавши вдруге апеляційну скаргу, апелянти повторно не сплатили судовий збір, просять поновити строк на апеляційне оскарження та звільнити їх від сплати судового збору.

Зокрема, вимоги апелянтів у частині звільнення їх від сплати судового збору обґрунтовані ЗУ «Про захист прав споживачів», а також як зазначають апелянти позиціями Великої Палати Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21.03.2018, справа № 761/24881/16 та постанові від 08.08.2018 № 520/6013/17, які зводяться до того, що звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Перевіривши матеріали справи та подану заяву, суд приходить такого висновку.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

В свою чергу, згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються ЗУ «Про судовий збір».

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги та його розмір, згідно ЗУ «Про судовий збір» поставлена в залежність від суми сплаченого збору (або яка підлягала сплаті) за подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Тобто, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Разом з цим, відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду зазначила, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Власне зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.03.2018, справа № 761/24881/16, на яку покликається ОСОБА_1 .

В свою чергу, оскільки апелянти, покликалися на ЗУ «Про захист прав споживачів» та вважали, що звільнені від сплати судового збору, суд ще в ухвалі від 26.04.2021 зазначив, що предметом зустрічного позову є вимога про зобов`язання до вчинення дій, відтак споживачі могли б бути звільнені від сплати судового збору за оскарження рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, однак з прохальної частини апеляційної скарги слідувало, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не погоджуються з оскаржуваним рішенням в частині лише вирішення первісного позову та просять в цій частині рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог за таким, тому повинні сплатити судовий збір у відповідному розмірі.

До аналогічного зводиться і прохальна частина в апеляційній скарзі, яка подана апелянтами вдруге, тобто 18.10.2021, де останні не погоджуються з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року про стягнення з них заборгованості за центральне опалення, тобто оскаржують таке в частині лише вирішення первісного позову, просять в цій частині рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог за таким.

Натомість, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, оскаржуючи яке ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не сплачували б судовий збір, вони не оскаржують.

Зважаючи на наведене, апелянти повинні сплатити судовий збір у відповідному розмірі, що не спростовується покликанням на відповідні позиції та висновки касаційного суду, оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оскаржують рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року виключно в частині первісного позову, у якому виступають у статусі відповідачів, тобто саме до них пред`явлена матеріально-правова вимога, за якою, на думку позивача, вони повинні відповідати, відтак відповідна судова практика є нерелевантною у спірних правовідносинах і так була врахована Львівським апеляційним судом при постанволенні ухвали від 09.07.2021.

При цьому, постанова від 08.08.2018 № 520/6013/17 є судовим рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, а не Великої Палати Верховного Суду, як зазначають апелянти.

Таким чином, враховуючи спірні правовідносини, у яких апелянти перебувають у статусі відповідачів, а не є особами, які звернулися за захистом порушених прав, зокрема, як споживачі, останні не можуть бути звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в контексті оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року у відповідній частині.

Про зазначене, як зазначалося вище, було звернуто увагу в ухвалах Львівського апеляційного суду від 26.04.2021 та від 09.07.2021.

Таким чином, підстави для задоволення заяви про звільнення апелянтів від сплати судового збору, яка необґрунтована покликанням на інші, виключні обставини не пов`язані із положенням ЗУ «Про захист прав споживачів», відсутні.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд не вирішує і питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В свою чергу, згідно з положеннями ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи неодноразове подання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційної скарги на одне і те ж судове рішення, яка при цьому подана з численним процесуальними порушеннями, такі дії учасників судового процесу є зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Звертаю увагу на те, що ЦПК України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України ,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року вважати неподаною та повернути скаржникам.

Цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій повернути до Шевченківського районного суду м. Львова.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Попередити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про неприпустимість зловживання процесуальними правами та те, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В.Ніткевич

Судді: С.М.Бойко

С.М.Копняк