Справа № 727/2092/21
Провадження № 2/727/991/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі головуючого судді: Танасійчук Н.М.,

секретар судового засідання: Желик І.Ю.,

за участю:

представника відповідача комерційний банк «ПриватБанк»: Бацей Т.М.

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи що він будучи власником нерухомого майна - житлового будинку літ.А, загальною площею 160,30 кв.м, в тому числі житловою площею, 69,10грн.з належними до нього надвірними будівлями та спорудами (літня кухня літ.Б, гараж-майстерня літ.В, вбиральня літ.Д, огорожі №1-4, вигрібна яма №1, криниця літ.К, криниця К1), розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , 19.09.2007року уклав із ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №CVFMGA03380012, в забезпечення якого передав в іпотеку, зазначене нерухоме майно.

Згідно умов договору іпотеки від 19.09.2007 року №CVFMGA03380012, укладеного між Приватбанком і ОСОБА_3 , останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами загальною площею 160,30 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м., літня кухня літ.Б, гараж-майстерня літ.В, вбиральня літ.Д, огорожі №1-4, вигрібна яма №1, криниця літ.К, криниця К1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало йому на праві власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.07.2007 року.

У 2012 році ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на майно - будинок та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 , які знаходяться в іпотеці. А саме просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVFMGA03380012 від 19.09.2007 року, в розмірі 101105,84 дол. США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 805813,53 грн. - звернути стягнення на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами загальною площею 160,30 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, та виселити ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

27.04.2012 року суд прийняв заочне рішення яким задовольнив позов, частково звернув стягнення на житловий будинок та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог про виселення в позові було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012року, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.04.2012року в частині відмови в позові про виселення було скасоване, прийнято рішення про виселення ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

27.08.2014 року за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , заочне рішення суду від 27.04.2012 року було скасоване і справа була призначена до слухання.

Справа розглядалася неодноразово.

Справа остаточно була вирішена Верховним Судом 16 жовтня 2019року, (справа №2-734-2012р), постановою якого рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.05.2015року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017року скасовано, та ухвалено у справі нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовлено.

08.08.2014року ПАТ КБ «Приватбанк», використовуючи заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці, від 27.04.2012 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012 року, продав належний ОСОБА_3 , житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами відповідачу ОСОБА_1 за ціною 431 266,00грн.

Також вказує, що спірне нерухоме майно було продано ОСОБА_1 . ОСОБА_4 , згідно - договіру купівлі-продажу від 11.12.2017р., та згодом 51/100 частин будинковолодіння було подаровано ОСОБА_5 - за договором дарування від 12.09.2018року та поділено в натурі, згідно договору про поділ в натурі будинковолодіння, що є спільною частковою власністю від 13.09.2018р. При цьому, гараж-майстерня літ.В., було здано в експлуатацію, як окремий житловий будинок літ.В., а саме будинковолодіння було розподілено на окремі будинки із присвоєнням їм поштових адрес, відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 30.10.2018року №579/22.В результаті поділу було утворено дві окремі адреси.

-Посилаючись на наведене та норми законодавства, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 08 серпня 2014року, укладеного Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (продавець) із ОСОБА_1 (покупець), щодо відчуження житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, площею 0,100га (кадастровий номер земельної ділянки: :16:001:1094), який складається з житлового будинку літ.А, загальною площею 160,3кв.м. в тому числі житловою площею 69,10кв.м., літня кухня літ.Б, гараж-майстерня літ.В, вбиральня літ.Д, огорожі №1-4, вигрібна яма №1, криниця літ.К, криниця К1, належного на праві власності ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. зареєстрованого в реєстрі за №2349.

- Витребувати нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, площею 0,100га (кадастровий номер земельної ділянки: :16:001:1094, який складається з житлового будинку літ.А, загальною площею 160,3кв.м. в тому числі житловою площею 69,10кв.м., вбиральня літ.Д, колодязь (криниця) літ.К, , огорожа №1, з володіння ОСОБА_4 та житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, площею 0,100га (кадастровий номер земельної ділянки: :16:001:1194), який складається з житлового будинку загальною площею 173,20кв.м.(колишня гараж-майстерня літ.В), в тому числі житловою площею 54,70кв.м., літня кухня літ.Б, огорожі, вигрібна яма, колодязь (криниця), з володіння ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 березня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ Приватбанк» , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 -відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02 липня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

28 квітня 2021 року представник ПАТ «КБ Приватбанк» надіслала до суду відзив , згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, вказуючи, що останній звертається до суду одночасно з негаторним та віндикаційним позовами, що є взаємовиключним. Вказуючи на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, просить відмовити в задоволенні його позовних вимог повністю. Крім того вказує, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово- правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі у кладеного з власником договору. Зазначає, що в такому разі майно може бути витребуване у особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав визначених ст..388 ч.1 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст.388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Та зазначає, що оскільки добросовісне набуття в розумінні ст..388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Вказує, що на момент укладення договору купівлі продажу новий покупець є добросовісним набувачем , оскільки, вважає, що банк мав усі правові підстави продати будинковолодіння згідно рішення суду , яке на той момент набуло законної сили ( після ухвалення рішення апеляційною інстанцією). Зазначає, що будинковолодіння, яке було предметом іпотеки, банк вимушений був реалізувати для захисту своїх прав кредитора з метою погашення заборгованості ОСОБА_3 перед банком, скориставшись п.27 договору іпотеки, який визначає способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

08.06.2021 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду відзив, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , вказуючи, що позивачем не наведено жодних правових підстав для визнання недійсним договору купівлі продажу від 08.08.2014 року , укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 щодо відчуженні предмету іпотеки за ціною 431 266.00 грн., оскільки на момент вчинення даного правочину рішення судів, які дозволяли АТ КБ «Приватбанк» відчужити предмет іпотеки були чинними. Вказує, що оспорюваний договір купівлі - продажу від 08.08.2014 року відповідає актам цивільного законодавства. Сторони правочину АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Також вказує, що Верховний суд , скасовуючи рішення попередніх інстанцій прийшов до висновку , що АТ КБ «Приватбанк» не було використано позасудовий спосіб захисту цивільних прав, передбачений застереженням в договорі іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені будь якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі- продажу та не наведено жодних підстав, що дають можливість для визнання недійсним договору купівлі - продажу від 08.08.2014 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 щодо відчуження предмета іпотеки.

Також зазначає, що на земельній ділянці пл..0.1000 га ( кадастровий номер :16:001:1094) розташовано житловий будинок літ. А, загальною площею 160.3 кв.м, житловою площею 69.10 кв.м. літня кухня літ. Б, гараж - майстерня літери - В, вбиральня літ.Д, огорожі літери 1-4, вигрібна яма№1, криниця літ К, криниця літ К1. 12 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі - продажу вказаного майна. Згодом , 12 вересня 2018 року, ОСОБА_4 подарував 51/100 ідеальних часток будинковолодіння ОСОБА_5 . На підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради№579/22 від 30.10.2018 року прийнято рішення про поділ будинковолодіння на окремі будинки з присвоєння їм поштових адрес - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Кім того, земельну ділянку площею 0.1000 га( кадастровий номер :16:001:1194) , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на якій знаходилося спірне майно, передано у власність ОСОБА_5 , згідно рішення Чернівецької міської ради №1872 від 26.09.2019 року. Тобто, нерухомого майна , яке було продане ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 та яке просить витребувати позивач у нинішніх власників - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на даний час не існує в натурі. Також вказує, що нинішні власники ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є добросовісними набувачами, які набули право власності на спірне майно , то вважають, що підстави для витребовування майна з їх володіння відсутні.Крім того зазначає, що 06.12.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці було скасовано заходи забезпечення позову- заборону на відчуження житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Та вказують, що наявність даної справи свідчить про те, що позивач був обізнаним про договір купівлі продажу щодо відчуження спірного майна, тому вважають що до вказаних позовних вимог має бути застосований строк позовної давності. На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

06.08.2021 року до суду надійшла заява представника АТ КБ « Приватбанк» Бацей Т.М. , в якій представник вказує що Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 25.03.2016 року у справі № 727/7080/14-ц прийняв до свого провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виселення та усунення перешкод у користуванні та зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , АТ КБ «Приватбанк» про визнання договору купівлі продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , недійсним, які були залишені без розгляду. Зазначене, на думку відповідачів, свідчить про те, що ОСОБА_3 було достеменно відомо про наявність укладеного між банком та ОСОБА_1 договору купівлі продажу іпотечного майна від 08.08.2014 року і, відповідно, він в цей період вже знав про своє порушене право. Таким чином вважає, що до спірних правовідносин має бути застосована позовна давність та просить суд її застосувати.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо подавши заяву про те, що просить розгляд справи провести без її участі позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «КБ Приватбанк» Бацей Т.М. заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, надала пояснення аналогічні відзиву та просила застосувати строки позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову , надавши пояснення аналогічні відзиву на позов.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне:

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини п`ятої статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 07 травня 2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці задоволено позов ПАТ «КБ Приватбанк» до ОСОБА_3 в частині звернення стягнення на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами загальною площею 160,30 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м., та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк`з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк`всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмету іпотеки ( а.с. 6-7)

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVFMGA03380012 від 19.09.2007 р. в розмірі 94772.85 дол США та 7130.83 грн. звернути стягнення на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами загальною площею 160.3 кв.м , житловою площею 69.10 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за початковою ціною не нижче 2388791 грн. з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєструправ власності , з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організація незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами державних дій, необхідних для продажу іпотеки ( а.с.8-10)

Постановою Верховного суду від 16.10.2019 року, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 липня 2017 року - скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення , відмовлено ( а.с.11-20)

З договору іпотеки вбачається, що ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 19 вересня 2007 року уклали договір , предметом якого було надання в іпотеку нерухомого майна визначеного в п. 33,3 договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення в рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця ( а.с. 21-23)

З договору купівлі продажу від 08.08.2014 року вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» продав житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 покупцю - ОСОБА_1 ( а.с.24-25)

З копії договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.12.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 відчужив шляхом продажу житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ( а.с.123- 124)

З п.2.11 та п.2.1.2 витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №579/22 від 30.10.2018 року вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 розділено на окремі будинки з присвоєнням їм поштових адрес та в результаті поділу утворилися житловий будинок , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 літ. А заг. пл.. 160.3 кв.м. в тому числі чотири житлові кімнати площею 69.10 кв.м, вбиральні літ.Д, колодязю літ. К, огорожі №1, власником яких є ОСОБА_4 та житловий будинок , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 літ. В заг. пл. 173.2 кв.м. в тому числі дві житлові кімнати площею 54.70 кв.м, літньої кухні літ.Б, колодязю літ. К, вигрібної ями І, огорожі №1, власником яких є ОСОБА_5 ( а.с.117)

З дослідженої в судовому засіданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :16:001:1094 площею 0.1 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ; земельна ділянка з кадастровим номером :16:001:1194 площею 0.1 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ; житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, в частці 51/100, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (підстава для державної реєстрації договір про поділ в натурі будинковолодіння). Житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею в частці 49/100, на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ( а.с.28-32)

Відповідно до технічного висновку про відповідність житлового будинку та господарських будівель домоволодіння по АДРЕСА_1 вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, міцності, стійкості і необхідної довговічності від 11.11.2014 року , житловий будинок , літня кухня , гараж - майстерня, господарська будівля не має ушкоджень несумісних з їх подальшою експлуатацією; основні конструктивні елементи будівель знаходяться в задовільному стані та відповідають діючим будівельним нормам та правилам; інженерні мережі знаходяться в задовільному стані; житловий будинок придатний до експлуатації в якості житла; господарські будівлі літня кухня, гараж - майстерня придатні для експлуатації (а.с.33-53).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертається до суду з позовами про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння. З огляду на наведене , суд зазначає що одночасне пред`явлення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикація) та про визнання недійсним правочину із застосуванням реституції є помилковим, оскільки вказані позовні вимоги є взаємовиключними, а рішення, яким одночасно будуть задоволені такі вимоги, призведе до конфлікту інтересів та неможливості одночасного виконання цих вимог, адже виконання однієї вимоги виключає можливість виконання іншої (Постанови Верховного Суду України від 17.02.2016 р. у справі №6-2407цс15 та від 18.01.2017р. у справі №6-2723цс16).

У разі одночасного заявлення вимоги про віндикацію та реституцію, відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, суд повинен буде самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) пред`являє позивач, а також застосувати належні норми законодавства.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду, згідно Постанови в справі № 183/1617/16 погоджується з цим висновком Верховного Суду України, вказуючи, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

З огляду на наведене, вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку від 08 серпня 2014 року , укладеного АТ КБ «Приватбанк» із ОСОБА_1 щодо відчуження житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами є неефективним способом захисту та відповідно задоволенню не підлягають. З чого суд приходить до висновку про відсутність підстав вирішувати питання про застосування приписів про позовну давність до цієї вимоги.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Частиною першою статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

Представник позивача посилається, як на підставу витребування майна, вибуття майна з володіння власника поза його волею, оскільки вибуття майна з володіння власника було здійснено на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване.

У Постанові від 21.12.2016 року ( справа № 6-2233цс16) Верховний Суд України зробив висновок, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, а відтак може бути витребувано у добросовісного набувача.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна з володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами , а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене та задоволення судом позовної вимоги ОСОБА_3 про витребування майна, з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 4312.66 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові, покладаються на позивача.

З огляду на наведене та відмову судом в позовній вимозі ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, з позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн., оскільки за дану вимогу при зверненні до суду, він судовий збір не сплатив.

Керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215, 220 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити часткового.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, відмовити.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, задовольнити.

Витребувати нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці 0.100га ( кадастровий номер :16:001:1094, який складається з житлового будинку літ А, заг. площею 160.3 кв.м. в тому числі житловою площею 69.10 кв.м., вбиральні літ. Д , колодязю ( криниці) літ. К, огорожі № 1, з володіння ОСОБА_4 та житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0.10 га ( кадастровий номер :16:001:1194), який складається з житлового будинку загальною площею 173.20 кв.м. (колишня гараж майстерня літ. В) в тому числі житловою площею 54.7 кв. м., літня кухня літ. Б, огорожа, вигрібна яма, колодязь (криниця) з володіння ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 4312.66 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 08.11.2021 року.

Суддя Н.М. Танасійчук