Справа № 128/3664/20
02 листопада 2021 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Бондаренко О.І.
секретаря судового засідання Літневської А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що протягом 10-ти років проживала з відповідачем по справі однією сім`єю, без реєстрації шлюбу; від спільного проживання народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як зазначає позивач, у свідоцтві про народження сина ОСОБА_3 у графі «батько» зазначено прізвище батька - « ОСОБА_6 », що відповідає вимогам ч.1 ст. 135 СК України, якою визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
На даний час спільне життя у сторін не склалося; відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, однак місце свої роботи не повідомляє.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, а рівень доходу позивача невеликий, за наведених обставин, ОСОБА_1 звертається до суду з позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та стягнути понесені судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Як встановлено по справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої являються: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 25.04.2013 року (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2011 року (а.с. 7), ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Як вбачається з довідки Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 5 від 28.12.2020 року, позивач ОСОБА_6 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , разом з нею проживають діти: син - ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 (а.с. 8).
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
На підтвердження факту батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_3 , 2011 року народження, позивачем надано копію свідоцтва про народження, в якому зазначено, що батьком дитини являється ОСОБА_7 , а не відповідач ОСОБА_2 ; надана довідка з місця реєстрації та проживання позивача підтверджує лише факт проживання дитини ОСОБА_3 разом з позивачем, а не факт батьківства відповідача ОСОБА_2 відносно дитини.
Враховуючи положення ст. 180 СК України, якою встановлено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, позивачем не доведено факту батьківства відповідача відносно сина ОСОБА_3 , з огляду на що в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач при пред`явленні вказаного позову до суду звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір має бути компенсований за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
У своїй позовні заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати за надання професійної правничої допомоги.
Однак, в послідуючому, в попередньому розрахунку суми судових витрат (а.с. 10) позивач зазначає, що від оплати судового збору вона звільнена; юридичні послуги отримала безкоштовно, в зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 180, 183 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 280 - 283, 430 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою повноліття, починаючи з 29.12.2020 року.
В стягненні аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бондаренко