Справа № 182/2728/21
Провадження № 2/0182/1956/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

Йогоматері ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2019 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М. (реєстровий № 761). За життя ОСОБА_2 не залишила жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного їй майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило вищевказане спадкове майно. Спадкоємцем першої черги за законом є він. Інших спадкоємців немає. У встановлені законом строки він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Новікова І.М. із заявою про прийняття спадщини. На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 67518567, а 21.04.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 59/02-31, через те, що ним не було доведено факт родинних відносин з померлою. Вважає, що йому слід встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем і визнати право власності на спадщину у порядку спадкування за законом. На підставі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Він є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Нікопольським міськбюро ЗАГС 22 липня 1967 року. В той же час, у свідоцтві про народження його прізвище записане як « ОСОБА_3 ». Як йому стало відомо від нотаріуса, у реєстрі актових записів про народження його прізвище записане як « ОСОБА_3 ». В його паспорті прізвище записане як « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть матері та правовстановлюючому документі на спадкове майно - «Лиходід». Оскільки він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , від спадкування не усувався і має бажання оформити спадкове майно на своє ім`я, вважає, що його позов є законним і обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.57). Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.48).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, матері позивача по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2019 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М. (реєстровий № 761 (а.с.7-8). За життя ОСОБА_2 не залишила жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного їй майна. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.18, 40-41). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило вищевказане спадкове майно. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач по справі. Інших спадкоємців судом не встановлено. У встановленні законом строки позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Новікова І.М. з заявою про прийняття спадщини (а.с.34). На підставі даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 67518567 (а.с.31), а 21.04.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 59/02-31, через те, що позивачем не було доведено факт родинних відносин з померлою (а.с.20).

Судом також встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Нікопольським міськбюро ЗАГС 22.07.1967 року (а.с.6). Однак, в свідоцтві про народження прізвище позивача записане як « ОСОБА_3 » (а.с.6). В паспорті заявника його прізвище записане як « ОСОБА_3 » (а.с.21-22), а у свідоцтві про смерть матері (а.с.18) та правовстановлюючому документі на спадкове майно - «Лиходід» (а.с.7). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , від спадкування не усувався і має бажання оформити спадкове майно на своє ім`я.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також підтвердили факти, викладені в позовній заяві.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивача знає 30 років. Добре знала і матір, і батька позивача. Маму позивача звали ОСОБА_2 (по батькові не пам`ятає), а батька ОСОБА_6 . Про відмінність у прізвищі позивача та його мами дізналась після смерті ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивача знає з 1982 року. Сусідка. Добре знала маму позивача, її звали ОСОБА_7 . Про прізвище з помилкою дізналась від позивача перед судовим засіданням.

За таких обставин суд вважає, що різниця в написанні прізвищ в документах позивача по справі та його матері відбулась через недбалість працівників відповідних служб і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , визнавши ОСОБА_9 сином ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до складу якого входять: гл/битний обкладений цеглою житловий будинок (літ.А), загальною площею 67,7 м2, житловою площею 47,9 м2; цегляна літня кухня - сарай (літ.«Б»), площею 18 м2; цегляний шл/бет. підвал (літ.«Впд»), площею 9,3 м2; шл./бет. гараж (літ.«Г»), площею 19,2 м; цегляна вбиральня «Д», площею 1,4 м; цегляний душ «Ж», площею 1,4 м2; спорудження № 2,3,5-7,1, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал