ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Красвітної Т.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року вищевказаний позов залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою, АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило її скасувати.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції керувався приписами п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, виходячи з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки.

Проте, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та як наслідок, дійшов неправильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на таке.

В провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходилася цивільна справа за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та справу призначено до розгляду о 09 годині 40 хвилин 27 травня 2015 року.

14 липня 2015 року представник позивача звернувся до Галицького районного суду м.Львова з заявою про зміну предмету позову до ОСОБА_3 , ТОВ «ФК «Гарант Плюс», ОСОБА_4 ..

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21 липня 2015 року залучено до участі у справі ОСОБА_5 у якості співвідповідача та судовий розгляд відкладено на 03 вересня 2015 року о 16 годині 30 хвилин.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11 листопада 2015 року роз`єднано в самостійні провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виділивши в окреме провадження вимоги ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, вилучення транспортного засобу.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17 листопада 2015 року справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави - передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

19 січня 2016 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника ПАТ «Ідея Банк» надійшло клопотання про розгляд даної справи у наступному судовому засіданні та до закінчення розгляду справи без участі представника позивача у зв`язку з великою завантаженістю юридичного підрозділу Банку.

12 лютого 2016 року від представника ПАТ «Ідея Банк» до суду також надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

21 березня 2016 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог до ОСОБА_3 ..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів у справі.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Парфьонова Д.О. та призначено до судового розгляду на 25 січня 2018 року о 09 годині 00 хвилин.

30 березня 2018 року, у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача, суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьоновим Д.О., згідно протокольної ухвали, задоволено клопотання ПАТ «Ідея Банк» про заміну первісного відповідача та замінено ОСОБА_5 на ОСОБА_2 . Розгляд справи відкладено для виклику відповідача до 10 години 00 хвилин 24 травня 2018 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2018 року справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.

Згідно протоколу судового засідання від 07 серпня 2018 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання до 09 години 30 хвилин 13 вересня 2018 року у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи для укладення договору з адвокатом щодо надання правової допомоги, проти якого представник позивача не заперечував.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки секретаря судового засідання Пономаренко О.О. о 09 годині 30 хвилин 13 вересня 2018 року справа № 461/11557/15 не розглядалася у зв`язку зі знаходженням судді Сороки О.В. в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню № 183/4423/16. При цьому, зазначено, що до суду з`явився представник позивача.

04 грудня 2018 року, згідно протоколу підготовчого судового засідання, оголошено перерву по справі до 10 години 30 хвилин 14 січня 2019 року для уточнення позивачем його позовних вимог.

14 січня 2019 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника АТ «Ідея Банк» надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року визнано обов`язковою участь представника позивача АТ «Ідея Банк» та наступний розгляд справи призначено на 09 квітня 2019 року о 10 годині 30 хвилин.

09 квітня 2019 року, відповідно до довідки секретаря судового засідання Устименко М.О., для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції до Личаківського районного суду м. Львова з`явився представник позивача, однак зв`язатися з вказаним судом не виявилося можливим через завантаженість ВКЗ у тому суді та через поганий відео зв`язок. Наступне підготовче судове засідання призначено в режимі відеоконференції на 09 годину 00 хвилин 21 серпня 2019 року.

21 серпня 2019 року дану цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді Сороки О.В. в іншій цивільній справі.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року підготовче судове засідання у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення призначено здійснювати в режимі відеоконференції о 09 годині 00 хвилин 10 лютого 2020 року.

Проте, згідно довідки секретаря судового засідання Пащенко А.С., сторони в судове засідання не з`явилися, тоді як представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, а тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, заява розглянута за відсутності сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами, з постановленням ухвали о 16 годині 00 хвилин 05 лютого 2020 року.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання Пащенко А.С., 27 травня 2020 року дану цивільну справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Сороки О.В. в нарадчій кімнаті по колегіальній кримінальній справі. Також зазначено, що на призначений час до суду сторони не з`явилися, але відсутні відомості на яку дату та час призначено наступне судове засідання.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах даної цивільної справи відсутня судова повістка про виклик учасників процесу на вказану дату, а тому не є можливим встановити що саме було направлено, зокрема, позивачу, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (том 2 а.с. 32).

За таких обставин, неявку представника АТ «Ідея Банк» в судове засідання, призначене на 04 серпня 2020 року, не можна вважати повторною в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки про вищевказані судові засідання позивач не був належним чином повідомлений.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі також відсутнє обґрунтування яким чином неявка представника АТ «Ідея Банк» перешкоджає розгляду справи.

Так, суд повинен забезпечити особі реальний, а не формальний доступ до правосуддя, що гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою законом України №475/97-ВР від 17.07.97 р., в контексті забезпечення права особи на ефективний засіб юридичного захисту передбаченого ст. 13 даної Конвенції. Ця Конвенція підлягає застосуванню національними судами відповідно до правил ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany), заява № 42527/98, § 44).

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити «розумну пропорційність» зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування. (справа «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії» рішення від 23 червня 1995 року).

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року про залишення позову без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.Ю. Петешенкова