Справа № 266/4669/21
Провадження № 2/266/1033/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Новак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 26.12.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №781. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, спір про поділ майна подружжя відсутній. Підставою для розірвання шлюбу є те, що фактично після укладення шлюбу відповідач не виявив бажання та наміру проживати спільно з позивачкою однією сім`єю з можливістю ведення спільного побуту на території України. Відповідач своєю поведінкою та відношенням до позивачки фактично висловив намір підтримувати стосунки виключно у формі «гостьового шлюбу», у якому спільний побут не ведеться, сумісні діти не народжуються, а зароблені грошові кошти витрачаються виключно тим із подружжя, який їх заробив особисто на себе, а не на подружжя в цілому. В період з 2008 року по січень 2016 року сторони періодично зустрічались на території України, Королівства Данії та Білорусі. В період часу з 2016 року по серпень 2018 року сторони проживали однією сім`єю у м. Маріуполі Донецької області. У серпні 2018 року відповідач виїхав до Білорусі і з того часу до України не повертався. З кінця 2020 року будь-яке спілкування між сторонами припинилось, відповідач ігнорує спілкування з позивачкою. Просила розірвати шлюб із відповідачем та після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником ОСОБА_4 , яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , надано заяву згідно якої остання позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі та участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача та визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…».

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.12.2008 року, громадянин Королівства Данії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 26 грудня 2008 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №781. Після укладення шлюбу жінкою обрано прізвище чоловіка - ОСОБА_1 .(а.с.9)

Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка…

Як вбачається із заяви позивача та визнання позову відповідачем зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, жодних клопотань щодо примирення сторони не заявляли.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Відповідно до статей 110, 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. …Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Приймаючи до уваги, що сторони надали заяви, в яких наполягають на розірванні шлюбу і відсутні клопотання про примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Спір про поділ майна відсутній.

Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110-112 СК України, ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянином Королівства Данії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 26.12.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №781.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Іванець О. Д.