Справа № 487/4291/21
Провадження № 2/487/2198/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 1999 року по 07.06.2021 та визнання права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м.

26.10.2021 до суду надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди, яка підписана як позивачем, так і відповідачами.

Відповідно до умов мирової угоди:

1. З метою повного та остаточного врегулювання спору, керуючись положенням Статей 207, 208 Цивільного процесуального кодексу України, Сторони домовились, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнаються Сторонами та задовольняються шляхом: встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 1999 року до 07 червня 2021 року; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 (одна друга) частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72.7 кв.м., житловою площею 42.2 кв.м.

2. Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 72.7 кв.м., житловою площею 42.2 кв., належить на праві спільної часткової власності громадянам України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із частками по 1/2 (одна друга) кожному.

3. Визначаючи частки співвласників у праві спільної часткової власності Сторони керуються свободою укладання договору, а також положеннями Статей 203, 357, 358, 627 Цивільного кодексу України, Статей 64, 70, 74 Сімейного кодексу України.

28.10.2021 позивач надала до суду заяву, в якій підтримала мирову угоду, просила її затвердити, та розглянути заяву за її відсутності.

28.10.2021 відповідач надав до суду заяву, в якій підтримав мирову угоду, просив її затвердити, та розглянути заяву за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Частиною 1 ст.207ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.2021, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.12.2020 щодо необхідності впорядкування нумерації домоволодіння, квартирі, яка утворилась у результаті об`єднання квартир АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , (квартири АДРЕСА_3 на підставі договорів купівлі-продажу та квартира АДРЕСА_4 .

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Не може визнаватися судом мирова угода, якщо її умови суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

З умов мирової угоди вбачається, що сторонами визнається встановлення факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з травня 1999 року до 07 червня 2021 року, що суперечить вимогам закону, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК 01.01.2004 року. Крім того, до позивачки ОСОБА_1 переходить право власності на 1/2 (одна друга) частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72.7 кв.м., житловою площею 42.2 кв.м.

Суд зазначає, що, можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена у ст.335,376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів. (ч. 1ст. 328 ЦК України)

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Проте, у разі затвердження мирової угоди, судом фактично буде узаконено перехід права власності на нерухоме майно від однієї особи до іншої всупереч встановленого законом порядку його відчуження.

Сторони не позбавлені права, за відсутності заборони відчуження та обтяжень нерухомого майна вчинити відповідний правочин у встановленому законом порядку.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що мирова угода не направлена на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на майно, коли предметом спору є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Приписами п.1 ч.5 ст.207ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У затвердженні мирової угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: С.М. Афоніна