Провадження №2/389/775/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 14 грудня 2021 року звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає - 86456 грн., куди входить житловий будинок «А»; веранда «а»; ганок а1; сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», погріб «Е», водогін «в», яма вигрібна «К», огорожа «N1», хвіртка «N2», ворота «N3», ворота «N4», хвіртка «N5», огорожа «N 6».

Вимоги обґрунтувала тим, що 1988 року переїхала до села Суботці Знам`янського району Кіровоградської області. Оскільки свого житла не мала, самовільно, без дозволу вселилась в занедбаний будинок по АДРЕСА_1 , привела його до ладу та стала проживати в ньому, де проживає і на сьогодні. Таким чином вона протягом 32 років проживає в зазначеному будинку, доглядає за ним, веде господарство, підтримує його у належному технічному та санітарному стані, сплачує комунальні послуги, тобто постійно, безперервно та відкрито,але без правової на те підстави, володіє ним. Всі рахунки за комунальні послуги відкриті на її ім`я. В цьому будинку вона і зареєстрована. Хто був власником спірного будинку їй невідомо, весь час вона була впевнена, що будинок безхозний. На даний час виникла необхідність в юридичному оформленні документів про право власності на зазначений будинок, тож вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 33, 97).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглядати справу без участі представника сільради.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши інвентаризаційну справу №01-1/989, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 лютого 1989 року зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.7). Довідка від 19 листопада 2020 року видана Суботцівською сільською радою Кіровоградської області вказує на те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Із виписок з погосподарського обліку наданих Суботцівською сільською радою вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 з 1996 року значиться за ОСОБА_1 (а.с.17, 48-54,57-62).

Матеріали Інвентаризаційної справи № 01-1/989, заведеної 2020 року Знам`янським районним КП «Бюро технічної інвентаризації», свідчать про те, що на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , за замовленням ОСОБА_1 , 20 листопада 2020 року,виготовлено технічний паспорт. За даними технічного паспорту (експлікація до схеми розташування будівель та споруд) за вказаною адресою розташовані такі будівлі і споруди: житловий будинок «А»; веранда «а»; ганок а1; сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», погріб «Е», водогін «в», яма вигрібна «К», огорожа «N1», хвіртка «N2», ворота «N3», ворота «N4», хвіртка «N5», огорожа «N 6». Загальна площа будинку становить 46,9 кв.м., житлова 32, 6 кв.м. Крім того, в інвентаризаційній справі міститься свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане 13 лютого 1988 року за №142, з якого вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_3 .

У довідці Суботцівської сільської ради від 13 квітня 2021 року зазначено, що ОСОБА_3 , дійсно виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради було видане свідоцтво на право власності на будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку згідно погосподарської книги остання проживала з 1983 року по 1989 рік та в березні 1989 року вибула в домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 71). На підтвердження проживання ОСОБА_3 в селі Костянтинівка сільською радою надано суду витяги з книги по господарського обліку (а.с.72-82).

Запис акта про смерть свідчить про те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Суботці Знам`янського району Кіровоградської області (а.с. 96). Після померлої ОСОБА_3 в Знам`янській районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справі за № 160 за 2003 рік, з матеріалів якої вбачається, що з заявю про прийняття спадщини останньої від 23 квітня 2003 року до нотаріуса звернулася її онука ОСОБА_4 . На час смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в селі Суботці Знам`янського району, заповіт від її імені не посвідчувався. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.134-149).

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК).

Згідно з п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч.1,2 ст.51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. При цьому, клопотання повинно бути заявлене на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі. Суд, з урахуванням принципу диспозитивності, не має права проводити заміну неналежного відповідача належним чи залучення співвідповідача з власної ініціативи.

Отже. в судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вселення в нього ОСОБА_1 , як вона вказує в 1988 році, належав на праві власності ОСОБА_3 , яка також проживала в селі Суботці та в 1988 році на її ім`я було видано свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння, що ставить під сумнів, що позивач вселялась в занедбаний будинок (з її слів) і не була обізнана про належність будинку іншій особі та що до будинку вона заселилася без будь-якої правової підстави. Доказів, що ОСОБА_3 відмовилась від права власності на належне їй нерухоме майно суду не надано. Після смерті ОСОБА_3 в 2002 році її спадщину прийняла онука ОСОБА_4 , яка має право оформити свої спадкові права і на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Таким чином, досліджені судом доказ не доводять наявність у позивача всіх вказаних у частині першій статті 344 ЦК України умов у сукупності для визначення за нею права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю. З цих підстав позов задоволенню не підлягає.

Крім того, належним відповідачем за даним позовом є спадкоємець власника спірного будинку - ОСОБА_4 , проте, клопотання про заміну неналежного відповідача належним, чи залучення співвідповідача, стороною позивача не заявлялося, відтак позов пред`явлено до неналежної особи, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Такя як позивачу відмовлено у задоволенні позову, сплачений нею за подання до суду позовної заяви судовий збір, їй не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,141,223, 259, 263-265,274,280-282,284,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку набувальної давності, відмовити.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви до суду залишити по фактично понесеному.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Суботцівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області, , місце знаходження: вулиця Центральна, будинок 24, село Суботці Знам`янського району Кіровоградської області.

Суддя Г.В. Берднікова