справа № 489/6727/21
провадження №2-з/489/153/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

08 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в письмову провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі ТОВ «Місто для людей Миколаїв») про забезпечення його позову до ОСОБА_1 , третя особа Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, про визнання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку недійсним,

встановив:

У жовтні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 02.12.2020.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

У листопаді 2021 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Південна» (далі ТОВ «Керуюча компанія «Південна») вчиняти будь-які дії з надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 та укладати будь-які договори, що стосуються надання послуг з управління вказаним багатоквартирним будинком.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з тим, що співвласники вищевказаного багатоквартирного будинку повинні виконувати умови діючого договору з ТОВ «Місто для людей Миколаїв», яким надаються послуги з управління відповідно до умов договору, а ТОВ «Керуюча компанія «Південна», бажаючи будь-якою ціною отримати в управління даний будинок, буде паралельно виставляти рахунки за надані послуги з управління, то постраждають лише співвласники багатоквартирного будинку, отримавши подвійні платіжки. З метою запобігання наслідків для співвласників багатоквартирного будинку, подальших судових розглядів щодо неправомірності дій ТОВ «Керуюча компанія «Південна», порушення прав позивача, як керуючої компанії, яка має чинний договір з управління, позивач вважає за необхідно вжити заходи забезпечення позову. Також зазначає, що невжиття таких заходів істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів заяви, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження прав відповідача, так як спір по суті ще не вирішений та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Крім того, слід враховувати, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, і співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд доходить висновку про відмову в задоволенні даної заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 , третя особа Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, про визнання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко