Справа № 490/7259/18
н/п 2-з/490/114/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 490/7259/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому з урахування заяви про зміну предмету позову просить:

визнати недійсним заповіт, посвідчений 18.06.2013 року секретарем виконкому Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Кучманич В.М., яким ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все своє майно він заповідає ОСОБА_2 ;

визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 28.09.2016 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :10:003:0062, видані ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївського округу Красновою С.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У період з серпня 2018 року по 09.02.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року визначено для розгляду справи № 490/7259/18 визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.02.2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено справу у підготовче судове засідання.

24 травня 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам укладати будь-які види угод, пов`язані з відчуженням належного їй житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10 га за вказаною адресою з кадастровим номером: :10:003:0062 до вирішення позову.

Протоколом автоматичного розподілу заяви між суддями від 25 травня 2021 року для розгляду цієї заяви визначено суддю ОСОБА_5 .

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є заповіт від 18.06.2013 року згідно якого ОСОБА_4 заповів все своє майно ОСОБА_2 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 28.09.2016 року на житловий будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :10:003:0062, видані ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївського округу Красновою С.М.

З огляду на це заборона укладення будь-яких угод, пов`язаних із відчуженням житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10 га за вказаною адресою з кадастровим номером: :10:003:0062 є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Не застосування такого заходу забезпечення позову та у разі відчуження цього майна іншим особам може мати наслідком утруднення виконання рішення у цій справі у разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно роз`ясненнями, наданими у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог, те що позовними вимогами є визнання недійсним заповіту та визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, то суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, у даному випадку слід накласти заборону на відчуження житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим номером: :10:003:0062 за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти заборону на відчуження житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим номером: :10:003:0062 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Л.М. Шолох