Ухвала

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 643/11542/15-ц

провадження № 61-26св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про ухвалення судом касаційної інстанції додаткового судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 березня

2017 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2005 року № НАGАGК01270008 у розмірі 32 201,23 дол. США, що в еквівалентні за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 20 травня 2015 року становить

684 276,14 грн, з яких: 24 832,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 920,85 дол. США - заборгованість за процентами; 118,80 дол. США - заборгованість за комісією; 6 329,23 дол. США - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн, у рівних частках, по 913,50 грн з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року змінено, скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 25 червня

2005 року № НАGАGК01270008 у розмірі 32 201,23 дол. США, що еквівалентні за офіційним курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року становить

684 276,14 грн, з яких: 24 832,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 920,85 дол. США - заборгованість за процентами; 118,80 дол. США - заборгованість за комісією; 6 329,23 дол. США - пеня.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким:

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня

2005 року № НАGАGК01270008 у розмірі 32 201,23 дол. США, що в еквівалентні за офіційним курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року

становить 684 276,14 грн, з яких: 24 832,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 920,85 дол. США - заборгованість за процентами; 118,80 дол. США - заборгованість за комісією; 6 329,23 дол. США - пеня.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь АТ КБ ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня

2005 року № НАGАGК01270008 у розмірі 32 201,23 дол. США, що в еквівалентні за офіційним курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року становить 684 276,14 грн, з яких: 24 832,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 920,85 дол. США - заборгованість за процентами; 118,80 дол. США - заборгованість за комісією; 6 329,23 дол. США - пеня.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня

2005 року № НАGАGК01270008 у розмірі 32 201,23 дол. США, що в еквівалентні за офіційним курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року становить 684 276,14 грн, з яких: 24 832,35 дол. США - заборгованість за кредитом; 920,85 дол. США - заборгованість за процентами; 118,80 дол. США - заборгованість за комісією; 6329,23 дол. США - пеня.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада

2017 року в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення комісії у сумі 118,80 дол. США скасовано.

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення комісії у сумі 118,80 дол. США відмовлено.

В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова

від 21 березня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року залишено без змін.

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла заява від АТ КБ «ПриватБанк» про ухвалення додаткового рішення Верховним Судом у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивована тим, що суд першої інстанції відмовив банку у видачі виконавчих листів з тих підстав, що суд касаційної інстанції не визначив остаточну суму, що підлягала до стягнення. Виключення суми комісії як складової частини заборгованості змінить загальну суму заборгованості як в доларах США, так і гривневу еквіваленті, а працівник апарату суду, згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» має зазначити у виконавчому документі резолютивну частину рішення, тобто не може самостійно відраховувати, змінювати суми, присуджені до стягнення.

Посилаючись на положення статті 270 ЦПК України, банк просить ухвалити додаткове судове рішення, в якому зазначити точну грошову суму, яка підлягає до стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь.

Розглянувши доводи заяви, перевіривши матеріали справи та постанови суду касаційної інстанції, зміст якої, на думу заявника, є неповний, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Посилання заявника на необхідність визначення точної грошової суми, належної до стягнення, не може бути підставою для застосування положення частини першої стаття 270 ЦПК України, оскільки судом касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасовані лише у частині стягнутої комісії, а не повністю, тому підстав для визначення загальної суми, яка підлягала стягненню, у касаційного суду не було.

Таким чином, заява АТ КБ «ПриватБанк» не містить правових підстав, визначених частиною першою статті 270 ЦПК України, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо питання виконання судових рішень.

За приписами частини першої статті 431 ЦПК України, пункту п`ятого частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції видає виконавчий лист, який має містити резолютивну частину судового рішення, належного до примусового виконання.

Крім того, у частині п`ятій статті 431 ЦПК України та частині другій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець визначив порядок виконання судового рішення, прийнятого на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, вказавши про необхідність видачі декількох виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

З аналізу вказаних норм слід дійти висновку про те, що у виконавчих документах, боржниками за якими є відповідачі, повинно бути зазначено резолютивну частину рішення суду апеляційної інстанції від 21 березня

2017 року та резолютивну частину рішення суду касаційної інстанції

від 10 березня 2021 року, що буде відповідати приписам статті 431 ЦПК України та статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про ухвалення судом касаційної інстанції додаткового судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк