П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Київ

Справа № 22-1488 Головуючий у 1-й інстанції: Косович Т. П.

Унікальний № 940/672/20 Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради про визнання незаконним рішення Ради трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06 травня 2020 року,-

у с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради про визнання незаконним рішення Ради трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06 травня 2020 року, в якому просила визнати незаконним рішення Ради трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06 травня 2020 року про зняття з неї коштів за не відпрацьовані години згідно табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року та зняття коштів в розмірі 5% від заробітної плати від задекларованих пацієнтів за квітень 2020 року, а також наказу № 52-к про виконання цього рішення (а.с.1-2).

Позов був обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , працюючи лікарем-терапевтом Тетіївської АЗПСМ, виконувала свої трудові обов`язки виходячи з умов, створених для роботи лікаря в період карантину, пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 і трудової дисципліни не порушувала.

17 квітня 2020 року вона в процесі роботи виїжджала по телефонному дзвінку до хворої для надання медичної допомоги, яка перебувала в критичному стані і з якою у неї була укладена декларація на лікування.

30 квітня 2020 року, приймаючи хворих у спеціально обладнаному кабінеті для прийому хворих з підозрою на COVID-19 та виявивши такого хворого, вона змушена була йти додому щоб прийняти душ, оскільки душовою кабіною кабінет не обладнаний.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 30 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетіївської міської ради про визнання незаконним рішення Ради трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06 травня 2020 року відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та і справу провадженням закрити (відповідно до змісту прохальної частини апеляційної скарги; а.с.69).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суд апеляційної інстанції сторони не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені завчасно: позивач - 15 грудня 2020 року; відповідач - 17 грудня 2020 року (а.с.80-83).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2020 року Рада трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» в складі дев`яти чоловік, розглядаючи питання порушення трудової дисципліни лікарем-терапевтом Тетіївської АЗПСМ ОСОБА_1 , на підставі доповідних записок завідувача Тетіївської АЗПСМ ОСОБА_2 від 17 квітня 2020 року та 30 квітня 2020 року, актів про відсутність на робочому місці від 17 квітня 2020 року та 30 квітня 2020 року (а.с.25, 27), актів про відмову надати пояснення від 28 квітня 2020 року та від 04 травня 2020 року (а.с.26, 28), вирішила зняти з ОСОБА_1 кошти за не відпрацьовані години згідно табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року та зняти доплату в розмірі 5% від заробітної плати від задекларованих пацієнтів за квітень 2020 року (копія протоколу засідання а.с.5).

На підставі даного рішення Ради трудового колективу головним лікарем КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 06 травня 2020 року видано наказ № 52-к про перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.6).

За встановлених обставин, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив із такого.

По-перше, позивачем не підтверджено доказами факту її виклику 17 квітня 2020 року для надання медичної допомоги на дому, не надано копії укладеної декларації на лікування, не підтверджено чи був зафіксований даний телефонний дзвінок і де саме, а також скільки часу витратила позивач на надання такої допомоги, оскільки згідно акту № 1 про відсутність на роботі від 17 квітня 2020 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 11 години до кінця робочого дня.

По-друге, не підтверджено належними доказами, що 30 квітня 2020 року позивач проводила прийом хворих у спеціально обладнаному кабінеті КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» для прийому хворих з підозрою на COVID-19 та виявила такого хворого, оскільки, як встановлено із пояснень представника відповідача ОСОБА_3 , який є головним лікарем КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги», даний кабінет запрацював лише 06 травня 2020 року. Крім того, наказом МОЗ № 772 від 28 березня 2020 року затверджено Стандарти медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)», відповідно до яких медичний працівник, який виявив особу, що відповідає визначенню випадку COVID-19, виконує певні дії. Однак доказів вчинення ОСОБА_1 відповідних дій до матеріалів справи не додано, а тому районний суд вважав недоведеним твердження позивача про те, що нею було виявлено хворого з підозрою на COVID-19.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.62-63).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо невідповідності висновків районного суду обставинам справи, а також аргументи ОСОБА_1 про те, що на позивача незаконно накладено дисциплінарне стягнення ОСОБА_4 трудового колективу, тобто органом, який захищає інтереси працівника, а не карає, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до розділу 3 Положення про Раду трудового колективу КП «КНП «Тетіївський ЦПМСД» однією із функцій ради трудового колективу є вирішення питань преміювання та депреміювання (позбавлення/зменшення премії - примітка суду) працівників в залежності від коефіцієнту трудової участі (а.с.23).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Згідно до ч. 1 ст. 245 КЗпП України працівники мають право брати участь в управлінні підприємствами, установами, організаціями через загальні збори (конференції), ради трудових колективів, професійні спілки, які діють у трудових колективах, інші органи, уповноважені трудовим колективом на представництво, вносити пропозиції щодо поліпшення роботи підприємства, установи, організації, а також з питань соціально-культурного і побутового обслуговування.

У даному випадку наказом головного лікаря Тетіївського ЦПМСД Думанського В. П. від 06 травня 2020 року на підставі рішення Ради трудового колективу протокол № 9 від 06.05.2020 вирішено провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 згідно табелю обліку робочого часу за квітень місяць та зняти доплату у розмірі 5% коштів, отриманих від задекларованих пацієнтів за квітень місяць (а.с.6).

Отже позивачу проведено перерахунок заробітної плати за фактично відпрацьований час та за квітень 2020 року, тобто одноразово, знято доплату у розмірі 5% коштів, отриманих від задекларованих пацієнтів, на підставі рішення Ради трудового колективу, ухваленого в межах компетенції цього органу у відповідності до розділу 3 Положення про Раду трудового колективу КП «КНП «Тетіївський ЦПМСД».

Така дія роботодавця не є накладенням дисциплінарного стягнення у розумінні ст. ст. 147, 149 КЗпП України.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома