Провадження №: 2-з/522/584/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Домусчі Л.В., вивчивши матеріали заяви представника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_4 (третя особа),

в с т а н о в и в:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_4 (третя особа). Згідно даної заяви просив накласти арешт на будівлю магазину із баром по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 08).

Вказана заява була передана в провадження судді Домусчі Л.В. у відповідності до протоколу розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 року.

У відповідності до частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову до подачі позову до суду, оцінивши наведенні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви, предмет спору є будівля магазину із баром по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 08). Отже, об`єктом майбутнього ймовірного спору є нерухомість.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

09 вересня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/6644/18 (ЄДРСРУ № 91436902) досліджував питання виключної підсудності відносно нерухомого майна.

Розпочати необхідно з того, що в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №460/4286/16-ц, від 16.05.2018 року у справі №640/16548/16-ц та від 19.06.2019 року у справі №760/6693/17 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно, вимог іпотекодержателя.

До позовів про права на нерухоме майно відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, зокрема: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України) тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_4 (третя особа), підлягає передачі до суду за місцезнаходження нерухомого майна.

Частиною першою ст. 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної заяви за підсудністю до належного суду, за місцем знаходження нерухомого майна, яким є Чорноморський міський суд Одеської області.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 10, 30, 149, 152, 188, 258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_4 (третя особа), передати за підсудністю до Чорноморського міського суду Одеської області (68001, м. Чорноморськ, вул. Праці, 10).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.В. Домусчі