Справа № 464/4709/21
пр.№ 2/464/1405/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/4709/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: стягнення аліментів

представники учасників справи:

представник позивача Змисла М.Р.

Обставини справи

Представник ОСОБА_3 в інтересах та від імені позивача звернулася до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн.

Покликається на невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання дитини, оскільки син проживає разом з матір`ю, відповідач, який працює та має стабільний дохід, грошові перекази на дитину здійснює нерегулярно, що є підставою для стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою судді від 25 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, адже не відмовляється у матеріальній підтримці свого сина та допомагає йому шляхом перерахування на його особистий рахунок грошових коштів. Отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 1750 грн, стихійний заробіток є не постійним та не фіксованим, а тому не погоджується із розміром аліментів 5000 грн. Вважає, що позивач не надала жодних доказів у підтвердження понесених витрат на утримання сина. Указане викладено у відзиві на позов.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач не довів відсутності в нього матеріальної можливості сплачувати заявлену суму аліментів. Зазначає, що керівником та засновником ТзОВ «Машинобудівний завод «Стріла» виступає дружина відповідача, а тому відсутність у нього доходу не відповідає фактичним обставинам справи, фактичним володільцем заводу є відповідач.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Позивач бере участь у справі через свого представника, яка у судовому засіданні позов підтримала та просить задоволити.

Відповідач, будучи повідомленим, до суду не з`явився, жодних клопотань не подав, що за положеннями ст.223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 01 березня 2019 року).

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тож між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Конституцією України, Сімейний кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Виходячи з положень ст.ст.141, 181, 182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, за ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.

Сторонами визнається, що малолітній син проживає разом з позивачем (така обставина у порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню (обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання немає).

Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину віком 9 років, позивачем та її представником не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є їх процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, у підтвердження понесення витрат на дитину у розмірі 10000 грн щомісячно (по 5000 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дитини лежить на обох батьках порівну.

Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що ОСОБА_6 є керівником та засновником ТзОВ «Машинобудівний завод «Стріла» не свідчить про майновий стан відповідача.

З клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках позивач/представник позивача до суду не звертались. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), отримання відповідачем щомісячної заробітної плати у розмірі 1750 грн, те, що відповідач є особою працездатного віку, на стан здоров`я не скаржився, а тому не позбавлений можливості отримувати гідну заробітну плату для виконання передбаченого законом обов`язку щодо утримання дитини, відсутність даних щодо наявності у відповідача на утриманні інших осіб, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 2000 грн щомісячно.

Суд ураховує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а станом на день ухвалення рішення згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2510 грн (50 % - 1255 грн).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 2510 грн присуджений бути не може, адже у суду відсутні дані достатності для цього заробітку (доходу) платника аліментів, як цього вимагають приписи ч.2 ст.182 СК України.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів утримання дитини, а тому суд не приймає доводи відповідача щодо відмови у позові з цих підстав.

Позивачем не доведено відповідними доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі, у даному випадку суд частково погоджується з доводами відповідача. Отже позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22 червня 2021 року та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).

Розподіл судових витрат

Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2021 року і до досягнення ним повноліття.

В решті вимог відмовити.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення виготовлено 15 листопада 2021 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО