Справа № 452/3675/20 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/811/1572/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.Б.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку суброгації.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 02 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Представництвом «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод» укладено Генеральний договір страхування автотранспортних засобів № 1058393/С4.25, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «КІА», номерний знак НОМЕР_1 .

Додатковою угодою № 10 від 07 лютого 2019 року Сторонами узгоджено зміну Страхувальника з Представництва «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод» на ДП «СТАДА-Україна», а також зміну державного номеру застрахованого автомобіля з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 , у зв`язку із перереєстрацією автомобіля на нового власника.

30 серпня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «КІА», номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля ВАЗ, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 7 Додатку № 14 до Договору страхування «база ремонту (калькуляція) - СТО, визначена Страхувальником».

Відповідно до Рахунку СТО від 4 грудня 2019 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ складає 28796 грн. 66 коп.

Зазначали, що у заяві про виплату страхового відшкодування від 02 вересня 2019 року представник Страхувальника зазначив, що «належу мені суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим прошу виплатити наступним чином: на СТО за реквізитами».

Тому, на виконання умов Договору страхування, Заяви представника Страхувальника, Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Рахунку СТО у розмірі 28796 грн. 66 коп., перерахувавши кошти на СТО.

Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення, додане до позовної заяви, а підтвердженням факту проведення ремонтних робіт на СТО є Акт виконаних робіт.

На момент вчинення дорожньо-транпортної пригоди (станом на 30 серпня 2019 року) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Вказували, що ОСОБА_1 , який порушив правила дорожнього руху України, та дії якого призвели до настання ДТП та завдання шкоди застрахованому транспортному засобу, зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «Європейський страховий альянс» шкоду у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме 28796 грн. 66 коп.

Оскільки ОСОБА_1 не здійснив у досудовому порядку відшкодування шкоди, то просили стягнути з останнього на їхню користь відшкодування у розмірі 28796 грн.66 коп.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс».

В апеляційній скарзі посилаються на те, що розмір позовних вимог було визначено позивачем не на підставі Звіту, а на підставі рахунку СТО від 04 грудня 2019 року, де вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 28796,66 гривень, про що зазначено у позові та відповіді на відзив під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення №42 від 11 січня 2020 р, а підтвердженням факту проведення ремонтних робіт на СТО є Акт виконаних робіт від 13 квітня 2020 року

Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив що є Рахунком СТО, на підставі якого було здійснено виплату страхового відшкодування, а що є ремонтною калькуляцією, яка є додатком до Звіту та складається автоматично.

Стверджує, що висновок суду про те, що після попереднього ДТП, що сталася 20 травня 2019 року, ТЗ КІА Rio не відновлювався та позивач не перераховував страхове відшкодування на рахунок СТО, є хибним та повністю спростовується додатками, які додані до апеляційної скарги.

Звертає увагу на те, що відсутність в оскаржуваному рішенні посилань щодо підстав не врахування при ухваленні оскаржуваного рішення доказів, а саме Рахунку СТО від 04 грудня 2019 року, Акту виконаних робіт від 13 квітня 2020 року, Постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року, свідчить про необґрунтованість та, як наслідок, незаконність такого судового рішення.

Зазначає, що позивачем було надано до суду належні, достовірні, достатні та беззаперечні докази щодо розміру спричинених позивачу збитків та ні відповідачем, ні судом не було встановлено їх недостовірність.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

15 липня 2021 року на адресу Апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , у якому він просив апеляційну Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишити без задоволення а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що протокол огляду транспортного засобу б/н від 24 жовтня 2019 року, складений оцінювачем ОСОБА_2 , рахунок-фактура ТзОВ «Радар-Сервіс» № від 4 грудня 2019 року на суму 28 796 грн. 66 коп., звіт № 415/21 про оцінку автомобіля КІА Rio реєстраційний номер НОМЕР_2 від 02 лютого 2021 року (дата оцінки станом на 30.08.2019 р.); ремонтна калькуляція СТО від 02.02.2021 р. згідно яких вартість відновлювального ремонту складає 28 950 грн. 95 коп. - є недопустимими доказами у справі, що є підставою для відмови у позові.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно ст.22 ЦК України , особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Згідно чинного законодавства, що регулює правовідносини страхування та правила відшкодування майнової шкоди, страховик, який виплачує страхове відшкодування за страховим випадком, має право на компенсацію від винної особи зазнаних збитків. Правове регулювання застосування страховиком права вимоги до фактичного заподіювача шкоди залежно від виду страхування передбачає його здійснення у порядку суброгації або регресу.

Статтею 5 Закону України "Про страхування" передбачено, що залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим. Суд зауважує, що саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу.

Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення статті 6 Закону України "Про страхування" та статей 979, 982 ЦК України. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником.

Основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна.

Варто зазначити, що в процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, також має місце делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації.

Статтями 512, 514 ЦК України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто, у правовідносинах суброгації відбувається лише заміна кредитора: право вимоги передається (переходить) від страхувальника (якого ще називають вигодонабувачем, первісним кредитором, потерпілим) до страховика - нового кредитора, який в подальшому замість страхувальника і буде пред`являти право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Така заміна відбувається автоматично - на підставі закону, в момент виплати страховиком страхового відшкодування страхувальнику. Тому нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у таких правовідносинах зберігається те зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди (деліктне зобов`язання) і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування.

Судом та матеріалами справи встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Представництвом «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод» 2 січня 2018 року укладено Генеральний договір страхування автотранспортних засобів № 1058393/С4.25, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «КІА», номерний знак НОМЕР_1 .

Додатковою угодою № 10 від 7 лютого 2019 року Сторонами узгоджено зміну Страхувальника з Представництва «Акціонерне Товариство «Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод» на ДП «СТАДА-Україна», а також зміну державного номеру застрахованого автомобіля з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 , у зв`язку із перереєстрацією автомобіля на нового власника.

Відповідно до п.1.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів товариства протокол № 1 від 24.04.2018 р., товариство є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс».

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 30 серпня 2019 року о 19 год. 30 хв. в с. Сокільники на вул. Д.Галицького, 41, Пустомитівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА РІО», номерний знак НОМЕР_2 , спричинивши транспортним засобам механічні пошкодження.

Згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Станом на 30 серпня 2019 року (день скоєння ДТП) цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахована.

Відповідно до ч. 7 Додатку № 14/1063576 від 06 грудня 2018 року до Договору страхування «база ремонту (калькуляція) - СТО, визначена Страхувальником».

ДП «Стада-Україна» повідомило ПрАТ «Європейський страховий альянс» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30 серпня 2019 року за участю застрахованого автомобіля марки«КІА», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про подію з транспортним засобом (ТЗ) від 02 вересня 2019 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 02 вересня 2019 року із додатками.

На виконання умов Договору та відповідно до Заяви представника Страхувальника Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі рахунку СТО від 04 грудня 2019 року.

Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення №42 від 11 січня 2020 року, а підтвердженням факту проведених ремонтних робіт на СТРО є Акт виконаних робіт від 13 квітня 2020 року.

Саме вказані документи є доказом виникнення у Позивача права звернення до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку суброгації та розміру таких збитків.

Позивачем по справі ПрАТ «Європейський страховий альянс» помилково було додано до суду Звіт №1918/19 від 20 травня 2019 року, оскільки із застрахованим транспортним засобом було дві транспортні пригоди, одна з яких була у травні 2019 року, а друга 30 серпня 2019 року.

Для виправлення даної ситуації, Позивачем було надано копію Звіту №415/21 від 30 серпня 2019 року, що стосується ДТП, яка сталася 30 серпня 2019 року, разом із відповіддю на відзив.

Таким чином, на підставі рахунку СТО від 04 грудня 2019 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 28796 гривень шляхом перерахування коштів на СТО.

Як убачається з матеріалів справи, після ДТП, що сталося 20 травня 2019 року транспортний засіб КІА Rio, р.н. НОМЕР_4 було оглянуто суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , та визначено перелік пошкоджень, а також вид ремонтних робіт, про що свідчить протокол огляду ТЗ №1918/19 від 18 червня 2019 року, який є доказом до Звіту №1918/19 від 20 травня 2019 року.

Після визначення вартості відновлювального ремонту на підставі рахунку СТО №49 від 18 травня 2019 року, відповідно до умов Договору страхування Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування Страхувальнику шляхом перерахування грошових коштів на СТО СПД ОСОБА_4 у розмірі 34280 гривень.

Підтвердженням оплати відновлювального ремонту внаслідок ДТП, що сталося 20 травня 2019 року, є платіжні доручення №50 від 19 липня 2019 року та №132 від 05 серпня 2019 року, а підтвердженням факту проведення відновлювального ремонту на СТО Є Акт надання послуг №28 від 21 серпня 2019 року.

Отже, необґрунтованими є висновки суду першої інстанції, що після попереднього ДТП, що сталося 20 травня 2019 року, транспортний засіб КІА Rio, р.н. НОМЕР_4 не відновлювався та Позивач не перераховував страхове відшкодування на рахунок СТО.

Станом на даний час завдана майнова шкода Позивачу - Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» не відшкодована, хоча вина відповідача ОСОБА_1 підтверджується Постановою суду, яка набрала законної сили, та не спростована останнім, а цивільно-правова відповідальність не була забезпечена полісом.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Статтею 382 ЦПК України, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» сплачено 2102 грн. судового збору (арк. спр. 4) та 3153 грн. (арк. спр. 175) сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позовні вимоги апеляційним судом задоволено повністю, всього з відповідача ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» належить стягнути 5255 грн. судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 28 796 гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» суму сплаченого судового збору у розмірі 5255 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.