Провадження № 2/234/4038/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Романенко К.С.,

при секретарі Коваленко Н.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тимошенко І.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва на виробництві, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08 вересня 2021 року до Краматорського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ПрАТ «НКМЗ», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що протягом 28 років вона працювала на підприємстві цеху ПрАТ «НКМЗ», у період з 10.07.1989 року по 29.06.2017 року. За цей час вона вийшла заміж та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5

21 січня 1993 року перебуваючи на робочому місці у фасоноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ», вона виконувала виробниче завдання, яке полягало у переміщенні електромостовим краном різних вантажів, на прольоті цеху, Приблизно о 8-30 годині, під час руху електромостового крану, спрацювало аварійне блокування і кран зупинився. З метою покликати електрика для розблокування крану, вона вимушена була вийти з кабіни крану та по драбині спуститися на підлогу цеху. Під час спуску по сходам драбини, на висоті приблизно три метра, у неї запаморочилось в голові і вона впала з височи на підлогу, пошкодивши хребет. Її одразу доставили в міську лікарню, де госпіталізували та встановили діагноз закритий компресійний перелом грудного хребця, забій спинного мозку на поперековому суглобі.

За даним фактом було створено комісію яка провела розслідування нещасного випадку, та склала акт про нещасний випадок на виробництві № 10 від 25.01.1993 року(форми Н-1). Комісія встановила місце де стався нещасний випадок: ФЛЦ-1, ПрАТ «НКМЗ» (АО «НКМЗ»), 5 прольот, посадочна драбина електромостового крану та обставини, за яких стався нещасний випадок.

Основною причиною нещасного випадку(згідно пункту 11.2) став недостатній інструктаж з боку майстра цеху про небезпечний спуск по драбині, у зв`язку з відсутністю такого пункту в інструкції № 22, а також неуважність машиніста крану ОСОБА_5 під час спуску.

Згідно пункту 13 акту були встановлені особи які порушили законодавство про працю та охорону праці. Ними виявились майстер цеху, яка допустила порушення пунктів 13.5 та 13.6 загальних правил по охороні праці та машиніст крану, тобто позивач, яка допустила необережність під час спуску.

Позивач зазначає, що відповідно до наказу ПрАТ «НКМЗ» № 39 від 24.05.1994 року встановлено її вину у отриманні каліцтва, яка склала лише 10%.

Внаслідок отриманої травми виникла потреба цілий рік безперервно проходити стаціонарно та амбулаторно курс лікування у міській лікарні №3 м.Краматорська, який тривав до 25.01.1994 року.

25.01.1994 року вона була направлена до обласної профпатологічної медіко-соціальної експертної комісії у м. Донецьк, де лікарі вперше обстежили травми та МСЕК зродила висновок, яким було встановлено третю групу інвалідності та втрату 60(шістьтесят)% працездатності, у зв`язку з трудовим каліцтвом, про що свідчать виписка з акту огляду МСЕК серія МСБ № 054281.

27.02.2007 року МСЕК у м.Донецьк по життєво надали позивачці третю групу інвалідності у зв`язку з каліцтвом та діагнозом: зрощений компресійний перелом тіла Тh-12 хребта з больовим синдромом і помірним порушенням функції та встановили 20(двадцять)% втрати працездатності, про що свідчить виписка з акту огляду МСЕК серія ДОН-04 № 019790.

Позивач зазначила, що періодично вимушена була знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів.

У зв`язку з каліцтвом отримала купу супутніх захворювань, пов`язаних з травмою хребта, а тому щорічно вимушена була проходити курси лікування у різних клініках країни, де мені встановили ще загальне захворювання з діагнозом: хронічна посттравматична

(компресійний перелом Тh-12) вертеброгенна (остеохондроз, деформуючий спондилез попереково-крижового відділу хребта, кіста на рівні тіла S2-КT) тороколюмбалгія, з вираженим больовим, м`язово - тонічним, корінцевим Л5-С1, вертебральним синдромами, з ускладненнями при ходьбі та сидінням.

Згідно висновків МСЕК було встановлено загальне захворювання та третю групу інвалідності, про що свідчать виписки з акту огляду МСЕК за період з 2007 року по 2014 рік. У лютому 2014 року лікарі МСЕК встановили безстрокове захворювання та інвалідність (довідка МСЕК серії 10ААВ №472072).

Просить суд ухвалити рішення, відповідно до якого стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на її користь 50000( п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва на виробництві, яка полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері в сім`ї, фізичному болю та стражданнях, які були отриманні безпосередньо під час травми, і які наявні на теперішній час, бо зважаючи на вищевикладені обставини необхідно докладати додаткових зусиль для організації життя.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ "НКМЗ" Тимошенко І.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, також надала відзив на позов, в якому зазначила, що в Акті розслідування нещасного випадку на виробництві №10 від 26.01.1993 року зафіксована необережність ОСОБА_5 під час спуску з крану, а відповідно до ч.2. ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що зміни, які стались в особистому житті пов`язані саме з наявністю каліцтва, а з позову не вбачається які саме додаткові зусилля докладає позивач для організації свого життя.

Окрім того, представник ПрАТ "НКМЗ" стверджує, що згідно довідки МСЕК від 24.02.2014 року позивач отримала третю групу інвалідності за загальним захворюванням, а не у зв`язку з трудовим каліцтвом.

Також відсутні підстави для визнання належним відповідачем ПрАТ "НКМЗ", оскільки право на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом на виробництві, яке спричинило втрату професійної працездатності ОСОБА_5 , виникло у останньої 25.01.1994 року, тобто до набрання чинності Закону №717-V.

Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. У письмових поясненнях, наданих до суду, заначив, що потерпіла на виробництві ОСОБА_5 перебуває на обліку в Краматорському міському відділенні з 01 березня 2007 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталося 21 січня 1993 року на підприємстві Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод».

За висновком МСЕК від 27 лютого 2007 року серія ДОН № 019970 потерпілій встановлено стійка втрата професійної працездатності 20%, безстроково.

Отже, відповідно до Закону України №1105-ХІУ, постановами Краматорського міського відділення № 2437-2276/1 від 02.04.2007 року було призначено щомісячні страхові виплати, які постановою Краматорського міського відділення №14018/244672/2276/22 від 29.03.2021 року було перераховано відповідно до статті 37 Закону України №1105-ХІУ та які становлять 1545,12 грн. щомісячно.

Положеннями частини 8 статті 36 зазначеного Закону України №1105-ХІV передбачено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Отже, на підставі вищенаведеного, Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей.

За таких обставин вважає, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області права потерпілої не порушувало, оскільки діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 13.10.2021 року.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 10.07.1989 року по 29.06.2017 року працювала у фасоносталеливарному цеху №1 ПрАТ "Новокраматорський машинобудівний завод", що підтверджується копією трудової книжки.

Як вбачається з Акту №10 про нещасний випадок на виробництві від 25.01.1993 року комісією був зроблений висновок про те, що нещасний випадок, який стався 21 січня 1993 року о 8-30 годині в ПАТ "НКМЗ", з ОСОБА_7 , яка не закрила запор двері кабіни тамбура. Під час руху сталося мимовільне відкриття запору кабіни, у зв`язку з чим спрацювало електричне блокування і кран запинився у районі посадочного майданчика. ОСОБА_8 з метою виклику чергового електрика, вийшла з кабіни крану, дісталась до посадочного майданчика та стала спускатись униз по драбині, на підлогу прольоту. Спускаючись по драбині, та тримаючись за дуги огорожі, на висоті трьох метрів від рівня підлоги, зірвалась та впала на підлогу прольоту, отримавши при цьому травму спини, живота, руки. Однією із осіб, дія або бездіяльність яких привела до нещасного випадку визнано позивачку ОСОБА_9 , яка допустила необережнясть під час спуску з крана.

Внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивачці ОСОБА_5 була встановлена третя група інвалідності зі втратою працездатності 60 %, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серія МСБ № 054281.

27.02.2007 року позивачці ОСОБА_5 була встановлена третя група інвалідності безстроково у зв`язку з каліцтвом та діагнозом: зрощений компресійний перелом тіла Тh-12 хребта з больовим синдромом і помірним порушенням функції, зі втратою працездатності 20(двадцять)% з потребою у лікуванні, про що свідчить виписка з акту огляду МСЕК серія ДОН-04 № 019790 .

З виписок з медичних карт вбачається, що позивачка ОСОБА_8 протягом 1993 року - 2015 року неодноразово проходила клінічні обстеження і знаходилась на лікуванні у медичних установах м. Донецька та м. Краматорська.

З 2007 року ОСОБА_5 перебуває на обліку у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, що підтверджується постановою про призначення страхової виплати №2437-2276/1 від 02.04.2007 року. Відповідно до даної постанови ОСОБА_5 було призначено щомісячну грошову суму через часткову втрату працездатності в розмірі 240, 82 гривень. Відповідно до постанови від 29.03.2021 року сума щомісячної страхової виплати у зв`язку зі стійкою втратою працездатності 20% складає 1545,12 гривень

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди. Тобто, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини підприємства (власника або уповноваженого ним органу) за наявності юридичних фактів, що у сукупності є підставою для покладення на власника обов`язку відшкодувати таку шкоду.

Таким чином, із змісту цієї статті вбачається, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що позивачка отримала каліцтво під час виконання трудових обов`язків в ПрАТ "НКМЗ" внаслідок недостатнього інструктажу з боку майстра цеху про небезпечний спуск по драбині, у зв`язку з відсутністю такого пункту в інструкції № 22, а також через необережність машиніста крану ОСОБА_5 під час спуску. Однак зазначений нещасний випадок визнаний пов`язаним з виробництвом. Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обов`язків, про що свідчать медичні висновки про наявність каліцтва, отриманого на виробництві.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9 рп./2004, згідно з яким, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у позивачки доказів спричинення їй моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачкою вимога обґрунтована і підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просила потерпіла. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 20 %, інвалідність третьої групи, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу каліцтва на виробництві, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у її життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні, та вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди з ПрАТ "НКМЗ" в розмірі 50 000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивачки.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 263-268, 273, 274- 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва на виробництві, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" (Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, буд. 5; ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч грн 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" (Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, буд. 5; ) на користь Держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в Донецькій апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко