Справа № 372/807/21 Головуючий 1 інстанція- Зінченко О.М.
Проваження № 22-ц/824/9228/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця про арешт майна боржника,-

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та постанову державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ міністерства юстиції (м.Київ), яку мотивував тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВСНазаренко К.О. перебуває виконавче провадження № 56641700, відкрите на підставі судового наказу № 2-н/361/185/18, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі до досягнення дітьми повноліття.

Вказував, що 15 лютого 2021 року він звернувся із заявою до державного виконавця про зняття арешту з 1/5 частини належної йому квартири АДРЕСА_1 , так як ним своєчасно сплачуються аліменти і заборгованість відсутня, однак державний виконавець своїм листом № 9846 від 18 лютого 2021 року відмовив у задоволенні заяви, пославшись на відсутність підстав для зняття арешту, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Вважає, що постанова державного про накладення арешту на належну йому частину квартири від 13 липня 2020 року винесена з порушенням ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», бо державним виконавцем не було з`ясовано наявність у нього заробітку, пенсії або інших коштів, що свідчить про перевищення повноважень та порушення його прав як власника на розпорядження частиною квартири. В той же час згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна є погашення боргу зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб. У зв`язку з наведеним просив визнати дії державного виконавця

- 2 -

Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Назаренко К.О. щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 56641700 протиправними, скасувати постанову та арешт на нерухоме майно боржника.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Назаренко К.О. щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 56641700 протиправними, скасовано постанову та арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись нанеповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуальногота неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що при здійсненні виконавчих дій щодо стягнення аліментів державним виконавцем було вчинено значний обсяг дій для з`ясування майнового стану боржника ОСОБА_1 , в тому числі з`ясвано відсутність у боржника заробітку або пенсії, а тому 13 липня 2020 року були винесені постанови про арешт коштів та нерухомого майна боржника. Вказував, що після встановлення державним виконавцем цілого ряду обмежувальних заходів у відношення боржника на депозитний рахунок Обухівського міськрайонного відділу ДВС 29 вересня 2020 року від боржника надійшли кошти у розмірі 59504,80 грн. 05 листопада 2020 року боржник звернувся до Обухівського міськрайонного відділу ДВС із заявою про зняття арешту з його майна, яка була відхилена, бо згідно матеріалів виконавчого провадження боржник фактично не працевлаштований, не має сталого заробітку для сплати аліментів, тривалий час не здійснював погашення боргу та не має будь-якого іншого майна окрім 1/5 частини квартири для забезпечення виконання судового рішення. Вказує, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року, яке набрало законної сили, вже відмовлено у задоволенні позову боржника про зняття арешту, а тому суд безпідставно розглянув скаргу та не закрив провадження у даній справі.

Скаржник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його скаргу, а доводи апеляційної скарги Обухівського міськрайонного відділу ДВС є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Обухівський міськрайонний відділ ДВС ЦМУЮ (м.Київ)належним чином повідомлений про розгляд справи, що стверджується направленою згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на його офіційну електронну адресу судовою повісткою і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Кулініченко Г.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 належно повідомлена про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, що стверджується телефонограмою, складеною секретарем, а також шляхом направлення згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на її офіційну електронну адресу судової повістки і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явилася,

- 3 -

причин неявки не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко К.О. перебуває виконавче провадження № 56641700, відкрите на підставі судового наказу № 2-н/361/185/18, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповдіного віку на кожну дитину, починаючи із 04 травня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

З огляду на тривале невиконання боржником ОСОБА_1 судового рішення та наявність заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець двома постановами від 13 липня 2020 року наклав арешт на грошові кошти на рахунках боржника, а також на нерухоме майно у вигляді з 1/5 частини належної йому квартири АДРЕСА_1 (а.с.82-83,93-94).

15 лютого 2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся із заявою до державного виконавця про зняття арешту з 1/5 частини належної йому квартири АДРЕСА_1 , так як ним своєчасно сплачуються аліменти і заборгованість відсутня, однак державний виконавець своїм листом № 9846 від 18 лютого

- 4 -

2021 року відмовив у задоволенні заяви, пославшись на відсутність підстав для зняття арешту, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.108-109).

Задовольняючи скаргу боржника, суд першої інстанції виходив із наявності до цього законних підстав.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах процесуального закону.

Визнаючи дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС Назаренко К.О. щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року протиправними та скасовуючи постанову, суд всупереч ч.1 ст.260 та ч.4 ст. 265 ЦПК України не мотивував своє рішення, оскільки не зазначив в оскаржуваній ухвалі в чому полягає неправомірність дій державного виконавця по накладенню арешту на майно боржника, та які норми закону ним порушені або в чому полягає перевищення ним своїх повноважень. Встановлення цих обставин є необхідним з огляду на приписи ст.451 ЦПК України, яка зобов`язує суд з`ясувати чи були оскаржувані рішення прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і чи було порушено право заявника. Це по-перше.

По-друге, розглядаючи скаргу, суд порушив правила підсудності, визначені ч.1 ст.448 ЦПК України, згідно якої скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ № 2-н/361/185/18 від 04 травня 2018 року, за яким Обухівським міськрайонним відділом ДВС відкритевиконавче провадження № 56641700, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області. Отже судом, якому підвідомча дана скарга є Броварський міськрайонний суд Київської області, у зв`язку з цим суддя мав передати справу на розгляд вказаного суду відповідно до положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

По-третє, згідно ст.449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного або приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, суд застосовує встановлений процесуальним законом строк оскарження дій державного виконавця в обов`язковому порядку і вирішує питання про його поновлення лише у випадку наявності відповідного клопотання заявника.

Вирішуючи скаргу, суд не звернув уваги на недотримання боржником 10-ти денного строку оскарження дій та постанови державного виконавця про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року та відсутність клопотання боржника про його поновлення, з урахуванням того, що скарга подана у березні 2021 року.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування

- 5 -

рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи та постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, а скаргу ОСОБА_5 необхідно залишити без розгляду з наступних підстав.

Як вище вказувалося з огляду на наявність у боржника ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів постановою державного виконавця Назаренко К.О. від 13 липня 2020 року накладено арешт на нерухоме майно боржника у вигляді 1/5 частини належної йому квартири АДРЕСА_1 .

Копія вказаної постанови в цей же день направлена боржнику (а.с.92)

29 вересня 2020 року на депозит ДВС від боржника надійшли кошти у розмірі 59504,80 грн.

05 листопада 2020 року боржник звернувся до Обухівського міськрайонного відділу ДВС із заявою про зняття арешту з його майна (а.с.101).

За приписами ст.449 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного або приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії встановлюються законом або судом.

У відповідності до положень ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого встановлені ст.385 ЦПК України строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З урахуванням того, що боржник ОСОБА_1 очевидно та поза всяким розумним сумнівом був обізнаний про порушення своїх прав з 05 листопада 2020 року, коли подав до Обухівського міськрайонного відділу ДВСзаяву про зняття арешту, дану скаргу подав у березні 2021 року з пропуском строку подачі скарги на дії державного виконавця та за відсутності клопотання про його поновлення, апеляційний суд залишає скаргу без розгляду.

Апеляційний суд роз`яснює заявнику його прво на повторне звернення до суду із скаргою на загальних підставах із дотриманням правил підсудності.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) задоволити частково.

- 6 -

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця про арешт майна боржниказалишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: