Справа № 314/201/21
Провадження № 2/314/593/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/201/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка через свого представника звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем з 2003 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2017 року позивачка з відповідачем не проживають, діти зареєстровані та мешкають разом із позивачкою. З літа 2018 року по квітень 2020 року відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак потім припинив допомагати. Позивачка зверталася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом про стягнення аліментів, однак погодилася на вмовляння відповідача та подала заяву про залишення позову без розгляду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Ухвалою суду від 03.03.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

11.05.2021 до суду подано відзив, в якому відповідач стверджує, що спільні діти дійсно проживають за місцем реєстрації позивачки, однак фактично вони знаходяться під наглядом бабусі, а їх вихованням займається відповідач. Посилання позивачки на останню сплату аліментів у квітні 2020 року спростовується квитанціями про сплату аліментів за квітень, травень та червень 2020 року. Відповідач надав копії квитанцій про те, що позивачці з листопада 2019 року по вересень 2020 року було перераховано 44000,00 тис. грн. Припинення добровільної сплати аліментів відповідач пояснює небажання утримувати нову сім`ю позивачки за кордоном.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд задовольнити позовну заяву на тих підставах, що в ній зазначені.

У судовому засіданні відповідач зазначив, що фактично не відмовляється від утримання дітей, вважає можливим постановити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.10.2005 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.02.2012 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України.

За даними довідок про реєстрацію місця проживання від 05.01.2021 № 04-28/7-104, № 04-28/7-105, № 04-28/7-103, позивачка разом з неповнолітніми ОСОБА_3 ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Як встановлено судом, діти проживають разом із позивачкою, активно розвиваються та потребують належного утримання. Позивачка потребує матеріальної допомоги на дітей від відповідача на теперішній час.

При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також відсутність інформації, що відповідач є непрацездатним та має на утриманні інших осіб.

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини-права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У позові позивачка, крім стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, просить після досягнення старшим сином повноліття стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

При цьому за приписами ч. ч. 2,3 ст. 182 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин суд, дійшов висновку, що законодавчо не передбачено можливості автоматичного наперед збільшення розміру аліментів на другу дитину після досягнення повноліття старшою.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідач працездатного віку, не має протипоказань за станом здоров`я, зобов`язаний надавати допомогу на утримання дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 16.01.2021.

Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 27.09.2008 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 16.01.2021, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 13.05.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

13.05.2021