Ухвала

23 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 761/36215/14-ц

провадження № 61-18374ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, третя особа - Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, донарахування та виплату недонарахованої премії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, третя особа - Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - ППО Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, донарахування та виплату недонарахованої премії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишено без змін.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року відмовлено.

У березні 2017 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року скасовано та направлено питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2017 року закрито.

Справу повернуто до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Півнюка О. В. від 12 листопада 2014 року № 86/ок про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення з 13 листопада 2014 року.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 13 листопада 2014 року до 20 травня 2021 року включно у розмірі 512 543,24 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 12 278,38 грн (без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів) звернуто до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року в частині стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 13 листопада 2014 року до 20 травня 2021 року змінено.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 13 листопада 2014 року до 20 травня 2021 року включно у розмірі 1 376 913,56 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У листопаді 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року відмовити.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) та постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Крім того, заявником разом з касаційною скаргою подано до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року до закінчення касаційного провадження.

В окремо доданому до касаційної скарги клопотанні Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення просить зупинити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення касаційного провадження, зазначаючи, що здійснити поворот виконання судових рішень у випадку задоволення касаційної скарги буде практично неможливо, оскільки позивач є пенсіонером.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно із частиною восьмою статті 235 КЗпП України, пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Виняткових обставин недотримання положень Закону, який регламентує порядок виконання судового рішення щодо поновлення особи на посаді, заявником не зазначено.

Ураховуючи те, що заявник не навів виключних підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень в частині поновлення особи на посаді, тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

У задоволенні клопотання Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 рокув частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити з огляду на таке.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Клопотання Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 рокув частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначеним вимогам не відповідає та не містить достатніх підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у відповідній частині, оскільки заявником не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судових рішень буде утруднено.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, третя особа - Первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, донарахування та виплату недонарахованої премії, за касаційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

Витребувати із Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 761/36215/14-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 23 грудня 2021 року.

У задоволенні клопотання Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк