Справа № 459/1182/20 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/171/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м.Львів

Справа№459/1182/20

Провадження № 22-ц/811/171/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м.Червонограді 9 листопада 2020 року у складі судді Грабовського В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», з участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

23 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом, просив визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 25371, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення із нього ( ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитом в сумі 70 087,52 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість не була безспірною. Стверджує, що виконавчий напис вчинено без оригіналу кредитного договору, за відсутності належного бухгалтерського документа, що підтверджує суму боргу. Зазначає, що відповідач не надсилав йому вимогу щодо дострокового повернення кредиту та погашення заборгованості із зазначенням її суми. Відповідач надав нотаріусу документи, що вказують на те, що заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 9 листопада 2020 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви. Вказує, що із документів, які були надані банком приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що сума коштів з продажу предмета іпотеки не врахована при визначенні розміру заборгованості, а документи мають розбіжності щодо суми заборгованості. Нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки не існує нотаріально посвідченого договору кредиту, вимога не була надіслана, не надано бухгалтерської виписки по кредитному рахунку.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що 17 квітня 2008 року між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» укладено договір № 606/33-100 на суму 37 000 доларів США для споживчих потреб зі строком кредитування до 16 квітня 2033 року та сплатою відсотків за користування кредитом - 13,5 % річних.

З метою забезпечення виконання відповідачем кредитних зобов`язань 17 квітня 2008 року сторони уклали договір іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 грудня 2010 року задоволено позов АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 67 902, 14 доларів США (548 251,60 грн.); звернуто стягнення на заставлене майно згідно іпотечного договору від 17 квітня 2008 року, зареєстрованого за реєстровим № 329, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, кухні житловою площею 30,9 кв. м, загальною площею 45,2 кв.м (а.с. 44).

16 грудня 2011 року рішення суду набрало законної сили.

20 березня 2013 року Червоноградським МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 37130378.

Встановлено, що 13 вересня 2013 року відбулися прилюдні торги № 521302 з реалізації нерухомого майна (предмета іпотеки).

31 жовтня 2013 року завершено виконавче провадження № 37130378.

31 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно цього звернення 31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25371, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 606/33-100 від 17 квітня 2008 року.

Згідно цього виконавчого напису сума, що підлягає стягненню, становить 70 087,52 доларів США і складається з: 23 187,04 доларів США - строкова заборгованість; 8 481,54 доларів США - прострочена заборгованість; 12,31 доларів США - строкова заборгованість по нарахованих процентах; 34 406,63 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих процентах. Строк, за який провадиться стягнення, - з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року.

Банк надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору. Нотаріусу надавалася засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника з довідкою від 12 вересня 2017 року, у яких зазначено суму заборгованості та строки її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

3 грудня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якої є відповідач АТ «Альфа-Банк».

Станом на 19 травня 2020 року позивач не мав статусу боржника у виконавчих провадженнях в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Судом встановлено, що банк надав і приватний нотаріус мав у своєму розпорядженні оригінал кредитного договору під час вчинення виконавчого напису. Подання нотаріально посвідченого кредитного договору не було умовою для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Наявність судового рішення щодо стягнення кредитної заборгованості не є підставою для визнання заборгованості спірною. Факт безспірності заборгованості підтверджують документи, що були надані приватному нотаріусу. Їх перелік, обсяг і зміст відповідав вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Позивач не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення.

Суд першої інстанції вважав непереконливими доводи й аргументи позивача про те, що на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованість перед стягувачем, а заборгованість не мала такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та прийшов до висновку про відмову в позові.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 цього Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Такі правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій (підпункт 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Тобто, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 6 червня 2019 року у справі № 750/1627/18.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили.

У постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року зазначено, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 жовтня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок відповідає постановам Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

З кредитного договору №606/33-100 від 17 квітня 2008 року вбачається, що строк повернення кредитних коштів складає 35 років та спливає 16 квітня 2033 року. У зв`язку із невиконанням умов договору щодо повернення кредитних коштів, АКБ «Укрсоцбанк» звернувся в суд із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 грудня 2010 року по справі № 2-771/10, яке набрало законної сили 16 грудня 2011 року, позов задоволено, ухвалено достроково стягнути з ОСОБА_1 67 902 доларів США в користь позивача та звернути стягнення на заставлене майно згідно іпотечного договору від 17 квітня 2008 року, зареєстрованого за реєстровим № 329, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Червоноградським міським судом Львівської області 27 лютого 2013 року видано виконавчий лист № 2-771/10 на виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 грудня 2010 року по справі № 2-771/10 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно згідно вказаного вище іпотечного договору. На підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП № 37130378. В межах цього виконавчого провадження було реалізовано квартиру за ціною 145 650 грн., що стверджується протоколом № 03/305/13/і-1 проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), що є власністю ОСОБА_1 . З постанови про припинення іпотеки від 23 вересня 2013 року у виконавчому провадженні ВП 37130378 та акту державного виконавця про проведені торги від 19 вересня 2013 року вбачається, що переможець торгів вніс 145 650 грн. Зазначена сума коштів зарахована на погашення заборгованості за кредитним договором №606/33-100 від 17 квітня 2008 року.

ПАТ «Укрсоцбанк», подаючи заяву про вчинення виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А., надав виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 14 січня 2011 року по 12 вересня 2017 року, у якій не відображено, що на погашення боргу, у зв`язку із реалізацією предмета іпотеки було перераховано кошти в розмірі 145 650 грн., чим спростовується твердження про безспірність заборгованості.

При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису право вимоги має існувати.

Виходячи з того, що банк звернувся до суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №606/33-100 від 17 квітня 2008 року у 2010 році, строк для звернення до нотаріуса минув.

Виконавчий напис вчинено лише 31 жовтня 2017 року. Тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Отже, вчинення виконавчого напису 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., суперечить положенням ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що також є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 цієї правової норми передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплачений при зверненні з позовом, та в розмірі 1261,20 грн., сплачений при подачі апеляційної скарги.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне ствердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд прийшов до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу були дійсними, необхідними, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням складності справи.

Принцип змагальності, відображений у частинах 5 і 6 статті 137 ЦПК України, передбачає, що саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Пащук А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 040401/20 від 4 квітня 2020 року. Згідно актів виконаних робіт від 22 липня 2020 року та від 8 липня 2021 року, квитанцій від 2 квітня 2021 року №0.0..1 на суму 7 000 грн., від 6 травня 2021 року №0.0..1 на суму 4 000 грн., від 8 липня 2021 року № 0.0..1 на суму 5 000 грн. ОСОБА_1 сплатив адвокату 16 000 грн. за правничу допомогу у цій справі.

Відтак, витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу. Тому витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. підлягають стягненню в користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст. 133,141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 9 листопада 2021 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 25371, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 70 087,52 доларів США, що виникла за кредитним договором №606/33-100 від 17 квітня 2008 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Код , місцезнаходження: 03150, м.Київ, Голосіївський район, вулиця Велика Васильківська, будинок 100) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 2 102 ( дві тисячі сто дві) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Код , місцезнаходження: 03150, м.Київ, Голосіївський район, вулиця Велика Васильківська, будинок 100) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 1 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді