ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року

м. Харків

справа №641/3984/19

провадження № 22-ц/818/2138/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В.,Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року в складі судді Шинкарчук Я.А.

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення збитків завдантих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 168843, 76 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн, вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Позов обгрунтовано тим, що 25.09.2018, о 16:50 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі перехрестя вул. Чернишевська вул. Каразіна в м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим було заподіяно матеріальні збитки. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_1 постраждав та був доставлений до лікарні з діагнозом: забиття м`яких тканин голови, грудної клітини. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винним ОСОБА_2 . На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яке 29.11.2018 виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 60000 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 168843,76 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1738,43 грн. В стягненні зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 60000 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди, а також недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Суд вважав, що оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги щодо відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди в межах страхового ліміту повинні бути пред`явленні до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ України» суд до уваги не приймає, оскільки відносини між відповідачем та ПрАТ «СК «ПЗУ України», яким на час ДТП був застрахований автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону №1961-IV, яким, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Договором (полісом) обов`язкового страхування №АК9842650 ліміт відповідальності був встановлений в розмірі 100000 грн. Отже, різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_2 як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд прийняв за основу висновок експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018, відповідно до якого огляд пошкодженого автомобіля поводився в присутності представника власника ОСОБА_1 та другого учасника ДТП ОСОБА_2 , при визначенні вартості відновлювального ремонту враховані пошкодження автомобіля, отримані в результаті ДТП 25.09.2018. Докази щодо проведеного ФОП ОСОБА_3 відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , надані позивачем, судом до уваги не прийняті. Питання про розмір матеріальних збитків вирішено в межах заявлених позивачем вимог, які підтверджуються висновком експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018. Суд зазначив, що відповідач не погоджується із висновком експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018 про вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля ОСОБА_1 на суму 226612,96 грн, однак своїм правом на подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався та клопотання про призначення судової експертизи не заявив. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 несе відповідальність перед позивачем за шкоду, спричинену в результаті ДТП, яка сталася 25.09.2018, однак відповідальність відповідача згідно зі статтею 1194 Цивільним кодексом (далі ЦК) України обмежена різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в даному випадку різницею між вартістю відновлювального ремонту та виплатою страхової компанії в сумі 166612,96 грн. В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважав, що позивачу були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження належного йому майна, а також душевних страждань, перенесених під час ДТП та у зв`язку зі зміною його усталеного способу життя. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак вважав заявлений позивачем розмір відшкодування 1000000 грн. є завищеними. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважав за необхідне задовольнити частково. В частині вимог щодо стягнення 15000 грн. за надання правової допомоги відмовлено через ненадання позивачем відповідних доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт.

Не погоджуючись із таки рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати та в задоволенні цих позовних вимог відмовити. Посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, винесеним із порушенням процесуального та матеріального права на підставі недостатніх та неналежних доказів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом неповно з`ясовано обставини стосовно підстав отримання ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 60000 грн., в той час як ліміт відповідальності страховика згідно полісу №АК/ 9842650 становив 100000 грн. Також не надно оцінки звіту №191554 від 14.11.2018 про розмір відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ) з врахуванням зносу, складеного оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 121059,22 грн., а вартість матеріального збитку визначена у розмірі 75913,82 грн. Надаючи перевагу висновку №223514 від 11.10.2018, наданого позивачем, суд першої інстанції не з`ясував у чому полягають розбіжності між висновками, викладеними у ньому та вищезазначеному звіті. При цьому, згідно висновку №223514 від 11.10.2018 автомобіль «LEXUS ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , мав пошкодження та відновлювався до ДТП 25.09.2018. Також сума страхового відшкодування, отриманого ОСОБА_1 60000 грн., була є погодженою із потерпілим сумою вартості відновлюваного ремонту. Апелянт наполягає на тому, що доведеним розміром матеріального збитку, завданого позивачу, є 75913,82 грн., що не перевищує ліміту відповідальності ПрАт «СК «ПЗУ Україна» за полісом страхування серії №АК/9842650 від 22.12.2017, а отже вимоги про стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рішення суду оскаржено в частині стягнення матеріальної шкоди, в зв`язку з чим в іншій частині перегляду не підлягає.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи 25.09.2018, о 16:50 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі перехрестя вул. Чернишевська вул. Каразіна в м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знак 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим було заподіяно матеріальні збитки. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_1 постраждав та був доставлений до лікарні з діагнозом: забиття м`яких тканин голови, грудної клітини.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 по справі №640/18983/18 ОСОБА_2 за фактом вчинення указаної ДТП визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (т. 1, а.с. 10).

Постанова набула чинності 09.11.2018.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Lexus ES 300h», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 11).

08.05.2018 ОСОБА_5 строком на 3 роки видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстровану в реєстрі за №1153, якою уповноважила ОСОБА_1 , серед іншого, керувати (з правом тимчасового виїзду за кордон) та розпоряджатися належним їй автомобілем марки «Lexus», модель «ES 300h», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 9).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК9842650 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (т. 1, а.с. 42).

Зі страхового акту №UA083/L02/01 від 27.11.2018 вбачається, що за договором страхування (полісом) №АК9842650 від 22.12.2017 терміном дії з 04.01.2018 по 03.01.2019 щодо автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , страхова сума складала 300000 грн., ліміт відповідальності на момент події 100000 грн., франшиза 0 грн. (т. 1, а.с. 138, зворотній бік).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яке відбулося 25.09.2018, складає 226612,96 грн. (т. 1, а.с. 12-32). Указана сума визначена експертом без урахування фізичного зносу замінених пошкоджених деталей.

Зі в ступної частини указаного висновку вбачається, що технічний огляд автомобіля «Lexus ES 300h», д.н.з. НОМЕР_2 , проводився 02.10.2018 в присутності представника власника автомобіля ОСОБА_1 , другого учасника ДТП ОСОБА_2 , а також представника страхової компанії «ПЗУ» Сорокіна К.Е. Додатковий технічний огляд автомобіля «Lexus ES 300h», д.н.з. НОМЕР_2 , проводився 02.10.2018 в присутності представника власника автомобіля ОСОБА_1 та другого учасника ДТП ОСОБА_2 .

З дослідницької частини висновку вбачається, що КТЗ має пошкодження, які не відносяться до даного ДТП, а саме: КТЗ має інформативні ознаки відновлювального ремонту двері передньої правої, двері передньої лівої, двері задньої правої, двері задньої лівої, а також деформація без пошкодження ЛФП двері задньої лівої, а також пошкодження ЛКП капота, а також деформація двері задньої правої на ділянці порядку 10х2 см в нижній частині.

Відповідно до указаного висновку висновки цього дослідження достовірні при дотриманні, зокрема, умови, що аварійні пошкодження автомобіля, встановлені під час огляду та вивчення наданих матеріалів в таблиці №1, отримані при ДТП 25.09.2018.

З інформації, наданої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області листом від 01.11.2019 №11242/41/14/0/-2019, вбачається, що 29.05.2018 мала місце ДТП за участю автомобіля «Lexus ES 300h», номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до даних підсистеми «ДТП» Інформаційного порталу Національної поліції вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 29.05.2018 в м. Харкові, по пр. Науки, біля буд. 36, був учасником ДТП, а саме зазнав зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2121», номерний знак НОМЕР_4 . Внаслідок зазначеної пригоди автомобіль «Lexus ES 300h», номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження заднього бамперу (задньої центральної частини автомобіля) (т. 1, а.с. 178-179).

На підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , на загальну суму 270290 грн. позивачем надані наступні документи: заказ-наряд №34 від 22.05.2019 (т. 1, а.с. 176), акт виконаних робіт №34/22052019 від 05.06.2019 (т. 1, а.с. 177), виданих ФОП ОСОБА_6 , виписку є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААБ №686262 (т. 1, а.с. 175).

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДФС у Луганській області листом №1472/9/12-32-02-01-07 від 17.02.2020, згідно інформації з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_6 за період з 01.04.2019 по 30.06.2019, за даними Реєстру самозайнятих осіб ОСОБА_6 як фізична особа підприємниць перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Луганській області (м. Кадіївка), звітність щодо отриманих доходів від підприємницької діяльності за ІІ квартал 2019 року не надав, інформація про фактичне місце здійснення підприємницької діяльності відсутня (т. 1, а.с. 216).

Згідно звіту №191554 про розмір відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням зносу, складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 14.11.2018 (дата оцінки 25.09.2018) на замовлення СК «PZU Україна» щодо КТЗ «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту становить 121059,22 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу 0,459, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 75913,82 грн. (з ПДВ на запасні частини та матеріали). На підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 75913,82 грн. (т. 1, а.с. 139-164).

Відповідно до страхового акту №UA083/L02/01 від 27.11.2018, складеного ПрАТ «СК ПЗУ Україна» на підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування ДТП, що відбулась 25.09.2018 у м. Харкові по вул. Чернишевського, 73, кваліфікується як страховий випадок за ризиком страхування цивільно-правової відповідальності ОЦВ. На підставі викладеного прийнято рішення про відшкодування збитків на підставі умов договору страхування; нарахувати страхове відшкодування в розмірі 60000 грн.; провести виплату страхового відшкодування в розмірі 60000 грн. (т. 1, а.с. 138, зворотній бік).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 27.11.2018 до страхового акту №UA083/L02/01 розмір збитку та страхового відшкодування становить 60000 грн. (т. 1, а.с. 138).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 60000 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №131083298 від 29.11.2018 (т. 1, а.с. 35).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (надалі Закон).

Відповідно до статей 3, 5 Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого ( ст. 6 Закону).

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у дійсній справі є матеріально-правова вимога до відповідача про стягнення витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого майна позивача, що не були покриті страховим відшкодуванням.

Зокрема, позивач просить відшкодувати вартість понесених ним витрат на ремонт автомобіля, визначаючи вартість майнової шкоди відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаты ДТП, що сталась 25.09.2018, становить 226612,96 грн. (т. 1, а.с. 12-32).

Колегія суддів уважає, що надаючи оцінку зазначеному висновку суд першої інстанції залишив поза увагою, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018 не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі.

Так, статтею 106 ЦПК України передбачена можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

В частині 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (провадження №14-270цс19).

Крім того, з указаного висновку експертного автотоварознавчого дослідження №22351 від 11.10.2018 вбачається, що автомобіль «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , має пошкодження, які не відносяться до ДТП, а саме: КТЗ має інформативні ознаки відновлювального ремонту двері передньої правої, двері передньої лівої, двері задньої правої, двері задньої лівої, а також деформація без пошкодження ЛФП двері задньої лівої, а також пошкодження ЛКП капота, а також деформація двері задньої правої на ділянці порядку 10х2 см в нижній частині.

При цьому, експертом зазначено, що висновки цього дослідження достовірні при дотриманні, зокрема, умови, що аварійні пошкодження автомобіля, встановлені під час огляду та вивчення наданих матеріалів в таблиці №1, отримані при ДТП 25.09.2018.

Таблиця №1 «Об`єм, характер пошкоджень транспортного засобу та прийняті способи їх усунення» містить інформацію про пошкодження, серед іншого, двері передньої лівої, капоту, двері задньої лівої.

Однак з тексту висновку не вбачається, чи були при визначенні вартості відновлювального ремонту враховані пошкодження, отримані автомобілем «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП, що сталась 25.09.2018.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не визнає наданого позивачем висновку №22351 від 11.10.2018, судова колегія не погоджується з висновком суду про доведеність позивачем розміру завданої йому матеріальної шкоди в заявленому у позові розмірі.

Таким чином, належним доказом розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, що сталась 25.09.2018, колегія суддів вважає розмір відновлювального ремонту автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , з врахуванням зносу, визначений у звіті №191554, складеному го фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 14.11.2018 на замовлення СК «PZU Україна (т. 1, а.с. 139-164).

Позивачем не заперечується, що ним погоджено виплату йому ПрАТ «СК ПЗУ Україна» страхового відшкодування в розмірі 60000 грн.

На підставі досліджених доказів судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових сум (коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу), що не були включені страховою компанією до страхового відшкодування відповідно до вимог закону.

За правилами ст.ст. 9, 12, 29, 32 Закону при визначенні розміру страхового відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, страховиком не відшкодовується франшиза у розмірі 1000 грн та витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 частини 1 статті 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (надалі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Системний аналіз пункту 32.7 частини 1 статті 32 Закону, статті 22, абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у розмірі коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу, що замінюються, повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №420/998/18 (провадження №61-11714св19).

Відповідно до звіту №191554 про розмір відновлювального ремонту автомобіля «Lexus ES 300h», державний номерний знак НОМЕР_2 , з врахуванням зносу, вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування зносу деталей, що замінюються, складає 121059,22 грн., з урахуванням зазначеного зносу 75913,82 грн. (з ПДВ на запасні частини та матеріали) (т. 1, а.с. 139).

Проти зазначеного розрахунку сторони не заперечували.

Таким чином, позивач має право на відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту (121059,22 грн.) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу (75913,82 грн.), що становить 45145,40 грн.

При визначенні вказаної суми колегія суддів враховує, що позивачем було добровільно погоджено виплату йому страховою компанією 60000 грн. страхового відшкодування замість визначеної у звіті вартості відновлювального ремонту в сумі 75913,82 грн.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні: суму матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , належить зменшити до 45145,40 грн. з підстав, зазначених у дійсній постанові.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Враховуючи, що експертне автотоварознавче дослідження від 11.10.2018 №22351 було проведено за ініціативою позивача до звернення до суду з позовною заявою; вказаний висновок визнаний неналежним доказом і судом при вирішенні спору не використовувався, підстави для відшкодування позивачу коштів на його проведення відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Задовольнивши позов ОСОБА_1 суд першої інстанції повністю відмовив йому у стягнення витрат на правову допомогу. Рішення суду в цій частині позивачем не оскаржено, тому судова колегія питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу не переглядає.

Враховуючи, що рішення суду підлягає зміні в частині зменшення суми матеріальної шкоди, що підлягає стягненню, з 168843,76 грн. до 45145,40 грн., визначений судом судовий збір також підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №694773 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (т. 1, а.с. 7).

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 заявленодві вимоги майнового характеру: про відшкодування матеріальної шкоди та про стягнення моральної шкоди.

Отже, якби позивач не був звільнений від сплати судового збору ним би підлягало до сплати при зверненні до суду першої інстанції 1921*0,4*2=1536,80 грн.

Позов було пред`явлено на суму 283843,76 грн., задоволено на 47145,40 грн., що становить 16,61% у відсотковому виразі.

Виходячи з викладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 255,26 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 був сплачений судовий збір в розмірі 2562 грн., що підтверджується квитанцією №СТСР-90Н9-КК42-5Н4Т від 07.01.2021 (т. 2, а.с. 83).

Апелянт просив скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 26.11.2020 в частині стягнення матеріальної шкоди і відмовити в задоволенні позовних вимог у відповідній частині у повному обсязі.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди були задоволені судом першої інстанції в розмірі 168843,76 грн.

Враховуючи, що рішення суду підлягає зміні в частині зменшення суми матеріальної шкоди, що підлягає стягненню, з 168843,76 грн. до 45145,40 грн., отже апеляційна скарга визнана обґрунтованою на 73,26%.

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає компенсація за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1876,92 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, розмір судових витрат, що підлягають компенсації ОСОБА_2 за рахунок держави належить зменшити до 1621,66 грн ( 1876,92 255.26 ).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року змінити в частині суми, що підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди та судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45145 (сорок п`ять тисяч сто сорок п`ять) грн. 40 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1621 (одну тисячу шістсот двадцять одну) гривню 66 (шістдесят шість) копійок за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук