Справа № 219/7279/21
Провадження № 2/219/2674/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Романченка І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

16 липня 2021 року представник позивача Клімов Андрій, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з цією позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4283 та виданий 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 24 березня 2021 року вчинено виконавчий напис № 4283 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн. 31 травня 2021 року представником ТОВ «Вердикт Капітал» Кізюком Р.О. подано до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича заяву про примусове виконання виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн. 31 травня 2021 року приватним виконавцем Григорчуком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65616742 на підставі виконавчого напису № 4283, а також постанови про стягнення з боржника основної винагороди, витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, виконавцем надіслано запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, запит до ДФС про наявні рахунки у боржників-юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням норм чинного законодавства та нормативно-правових актів, що регулюють нотаріальну діяльність в Україні. Так, позивачка жодного повідомлення та/або вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 500403324 від 15 серпня 2013 року не отримувала, таким чином порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Зазначає, що з матеріалів виконавчого провадження видно, що відповідачем приватному нотаріусу не надано жодного належного доказу на підтвердження безспірної заборгованості позивача. Таким чином, вчинення виконавчого напису є незаконним. Крім того, нотаріус у день вчинення виконавчого напису 23 березня 2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним. Тобто, діючи у межах чинного законодавства, нотаріус повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису відповідно до норм Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ухвалою суду від 06 вересня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Постановлено зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 65616742 від 31 травня 2021 року, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича № 4283 від 24 березня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн., до завершення розгляду цієї справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

09 вересня 2021 року від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з дотримання вимог законодавства України (а.с. 105-110).

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Відповіднодо ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 500403324, за яким сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит у розмірі 12000 грн., а позичальник приймає кредит на наступних умовах: процентна ставка за користування кредитом 14,99%, тип процентної ставки фіксована. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій, - 16 серпня 2016 року (а.с. 24).

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 500403324 станом на 22 березня 2021 року складає 36995,78 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 8542,91 грн., заборгованість за процентами та комісією 28452,87 грн. Вказана заборгованість утворилася за період з 29 січня 2019 року до 22 березня 2021 року (а.с. 25).

Згідно з копією виконавчого напису № 4283 від 24 березня 2021 року, 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4283, за яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 500403324 від 15 серпня 2013 року, укладеним нею із АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на підставі договору № 2019-1АБ/ВЕСТА про відступлення прав вимоги від 28 січня 2019 року, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2019 року до 22 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 36995,78 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8542,91 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями 28452,87 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати із стягувача у розмірі 1500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, складає 38495,78 грн. (а.с. 26).

На підставі виконавчого напису № 4283 від 24 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком Павлом Васильовичем Р.В. 31 травня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65616742 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн. (а.с. 18-19), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн. (а.с. 20-21), постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 3849,58 грн. (а.с. 22-23).

09 вересня 2021 року від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому відповідач зазначив, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу складають 5000 грн. Однак відповідач не погоджується із даною сумою, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, у тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату у розмірі 5000 грн. (а.с. 92-94).

Як видно з наданої представником позивача копії листа Міністерства юстиції України від 21 квітня 2021 року, наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року № 1358/5 у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13 серпня 2012 року за № 8832 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано (а.с. 27).

Вирішуючи спір згідно зі встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням норм чинного законодавства та нормативно-правових актів, що регулюють нотаріальну діяльність в Україні. Так, позивачка жодного повідомлення та/або вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 500403324 від 15 серпня 2013 року не отримувала, таким чином порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Зазначає, що з матеріалів виконавчого провадження видно, що відповідачем приватному нотаріусу не надано жодного належного доказу на підтвердження безспірної заборгованості позивача. Таким чином, вчинення виконавчого напису є незаконним. Крім того, нотаріус у день вчинення виконавчого напису 23 березня 2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним. Тобто, діючи у межах чинного законодавства, нотаріус повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису відповідно до норм Закону України «Про нотаріат».

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Незважаючи на наявну можливість, протягом судового розгляду доводи позивача відповідачем не спростовані.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, а виконавчий напис, вчинений відносно ОСОБА_1 , необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, представник позивача ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та судовий збір, зазначивши у позовній заяві, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складається з суми судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908 грн., суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. та суми на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволенні позову покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказу витрат на правничу допомогу представником позивача Клімовим А.Ю. до матеріалів справи долучено такі докази: копію договору про надання правової допомоги від 18 червня 2021 року (а.с. 28-33), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 34) та копію ордеру серії АР № 1006766 від 12 липня 2021 року (а.с. 35). При цьому, у розділі 3 «Гонорар» договору зазначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені у Додатку 1 до цього договору (п. 3.2). Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є додатком 2 до цього договору (п. 3.6). Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, зразок якого є додатком 3 до цього договору (п. 3.7). Клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку-фактури (п. 3.8).

Однак, всупереч вимогам ст. 137 ЦПК України, представником позивача не надано доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, зокрема, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів, передбачених договором про надання правової допомоги від 18 червня 2021 року: Додаток 1 до договору, акт наданих послуг, рахунок-фактура тощо.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою (а.с. 1), та судовий збір у розмірі 454 грн., який було сплачено позивачем при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову (а.с. 56), а всього на загальну суму 1362 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 77-81, 89, 136, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4283 від 24 березня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38495,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп., які складаються з судового збору у розмірі 908 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, та судового збору у розмірі 454 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно з ч. 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2021 року у справі № 219/7279/21 (провадження № 2-з/219/101/2021), продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик

01.11.2021