КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 362/5818/20

номер провадження №22-ц/824/13583/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року /суддя Ковбель М.М./

у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування протокольного рішення житлової комісії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 та просив визнати протиправним та скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 березня 2020 року № 3, в частині відмови ОСОБА_2 змінити дату зарахування його на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 05 січня 1994 року, виходячи з чого вважати датою зарахування ОСОБА_2 з родиною на квартирний облік 05 січня 1994 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 березня 2020 року № 3, в частині відмови ОСОБА_2 змінити дату зарахування його на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 05 січня 1994 року, виходячи з чого вважати датою зарахування ОСОБА_2 з родиною на квартирний облік 05 січня 1994 року./а.с. 84-88/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що до введення в дію наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року №20 попередній час перебування на квартирному обліку військовослужбовців при переміщенні їх за новим місцем служби в нормативно-правових актах не враховувався.

Оскільки наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року №20 зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 20 лютого 1995 року, набув чинності із 03 березня 1995 року, всі військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку та переміщувалися по службі після 03 березня 1995 року зараховувалися на квартирний облік за новим місцем служби з цієї дати. Водночас наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України».

У зв`язку з цим, правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра Оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, належали до сфери правового регулювання

Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року №20, який діяв в часі з 03 березня 1995 року по 10 листопада 2006 року і не можуть бути змінені (скасовані), оскільки згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що відповідно до статті 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Статтею 44 ЖК УРСР визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було. Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок регулюється житловим законодавством і Положеннями про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, введеними в дію наказом Міністра оборони України. На момент постановки позивача на квартирний облік в 1994 році діяв наказ Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220. Згідно з нормами Положення № 220 всі питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби. При цьому датою постановки на квартирний облік вважається день, коли буде прийняте рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Тобто, враховуючи Положення № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 грудня 1995 року № 20, та аналогічні положення п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, вбачається, що датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини, а тому саме з 05 січня 1994 року має визначатись черговість надання жилого приміщення позивачу за часом постановки його на облік.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 05 серпня 1983 року по 15 листопада 2005 року проходив військову службу, що підтверджується витягом з послужного списку №2440 від 20.12.2007 року (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 8/97 від 25 червня 1987 року, ОСОБА_2 під час проходження служби в Ярославськом ВЗРКУ ППО житловою площею не забезпечувався (а.с. 11).

Відповідно до довідки від 09 серпня 1993 року № 160, ОСОБА_2 за період проходження служби з 11 вересня 1987 по 15 серпня 1993 у в/ч НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач житловою площею не забезпечувався (а.с. 12).

Відповідно до довідки від 27 листопада 2003 року № 731/162 та виписки з протоколу № 33 від 27 вересня 2000 року, ОСОБА_2 під час проходження служби у в/ч НОМЕР_3 був зарахований на квартирний облік з 05 січня 1994 року (а.с. 13-14)

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_4 за № 638, з 15 вересня 2003 року позивач був переведений для проходження подальшої військової служби до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

12 листопада 2003 року позивач звернувся із рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 , в якому просив зарахувати його та членів його родини в кількості 4 (чотирьох) осіб на квартирний облік. При цьому в рапорті позивачем не було зазначено дати, з якої він просить зарахувати його на квартирний облік (а.с. 16).

Відповідно до довідки в/ч А 2682 № 170 від 16 листопада 2005 року (а.с. 17)позивач з родиною був зарахований відповідачем на квартирний облік в загальній черзі у в/ч НОМЕР_1 з 03 лютого 1995 року (а.с. 17).

25.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про переміщення його в черзі на 05 січня 1994 року, тобто з дати первинної постановки на квартирний облік (а.с. 18).

Протокольним рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 березня 2020 року № 3, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про переміщення в квартирній черзі з тих підстав, що коли він був переміщений для подальшого проходження служби до в/ч А 2682 у 2003 році діяв Наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 № 20. Відповідно до вказаного Наказу було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку, але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом (а.с. 19, 73)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, Житловим кодексом УРСР, постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081 та Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 в редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3.1 наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року №577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Згідно із пунктом 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Наказ Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 набув чинності вже під час перебування позивача на квартирному обліку. Вказаним наказом було затверджено Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 11 Положення військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до пункту 2 Наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 було встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення позивача з родиною було зараховано на квартирний облік в загальну чергу без врахування та збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби.

Відповідачем під час постановки позивача на квартирний облік з врахування та збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку не були враховані вище передбачені норми діючого на той момент законодавства, в першу чергу вимоги Житлового кодексу УРСР, що має вищу юридичну силу в порівнянні з підзаконними нормативно-правовими актами, які не можуть суперечити вимогам законодавства, що має вищу юридичну силу.

Після втрати сили Наказом Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995, набув чинності Наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 р. № 577.

Відповідно до пункту 3.7. Наказу від 06.10.2006 № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Вказана норма передбачена і пунктом 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 р. № 1081, яким встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.4

Аналогічне закріплено і в положеннях Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженій Наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач вперше був зарахований на квартирний облік в загальну чергу 05 січня 1994 року, а не в першочергову чи позачергову, тому дія Наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 в цій частині на нього не мала поширюватись, а тому оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Доводи апеляційної скарги, про те, що до введення в дію наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року №20 попередній час перебування на квартирному обліку військовослужбовців при переміщенні їх за новим місцем служби в нормативно-правових актах не враховувався, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема і у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 20 березня 2019 року у справі № 760/750/16-ц, провадження № 61-10380св18.

Позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік відповідно до діючого на той момент Наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, яким було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку але не раніше, ніж з 03 березня 1995 року. Однак, вказаний наказ втратив чинність.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вказаний наказ втратив чинність та оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 Василенка Олега Олександровича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: