печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань - Шевченко Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гайдамащук О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист честі , гідності та ділової репутації, спростування достовірної інформації, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" , ТОВ "Українське бюро кредитних історій" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування пральної шкоди визнання незаконним. В обґрунтування позову посилається, що в листопаді 2020р. їй стало відомо про наявність в її кредитній історії інформації, яка не відповідає дійсності . ТОВ "Українське бюро кредитних історій" сформувало кредитну історію відповідно до якої в неї наявна заборгованість як позичальника перед АТ КБ "ПриватБанк» , а саме поточна заборгованість 7 615,17 грн. та поточна прострочена заборгованість 4 238,79 грн. Дана інформація не відповідає дійсності та наносить шкоду її діловій репутації. Вилучити дану інформацію відмовились. Дана інформація спростовується фактами встановленими рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 6.12.2018р. Тому просить визнати недійсною, такою що не відповідає дійсності та принижує її ділову репутацію інформацію про наявність у ОСОБА_2 заборгованості, загальної поточної заборгованості, загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яка розміщена у кредитній історії ОСОБА_2 , сформованій Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити з реєстру недостовірну інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості, загальної поточної заборгованості, загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» спростувати недостовірну інформацію, надану Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» для формування кредитної історії ОСОБА_2 щодо наявності у ОСОБА_2 заборгованості, загальної поточної заборгованості,загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» шляхом подачі протягом п`яти робочих днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі відомостей до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості, загальної поточної заборгованості, загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством комерційний банк « Приватбанк» Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» спростувати недостовірну інформацію, надану Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» та іншими бюро кредитних історій України щодо наявності у ОСОБА_2 шляхом подачі протягом п`яти робочих днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі відомостей до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій та інших бюро кредитних історій України про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості, загальної поточної заборгованості,загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» Встановити порядок виконання рішення шляхом надсилання Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» всім клієнтам по наданим ними запитам що звертались до нього з метою отримання інформації, щодо ОСОБА_2 вилучивши з неї інформацію про наявність заборгованості, загальної поточної заборгованості,загальної поточної простроченої заборгованості перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» солідарно судові витрати в розмірі 29310 грн., що складають 6 810 грн.судового збору та 22 500 грн. витрат на правничу допомогу.В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» наддав відзив .В судовому засіданні просив відмовити в позові.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» відзив не надав, судом визнано можливим розгляд в його відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 1.03.2021р. відкрито провадження в порядку загального.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази приходить до слідуючого.

Встановлено , що ОСОБА_3 звернулась до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських юслуг, у зв`язку з чим підписала АНКЕТУ-ЗАЯВУ Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 14.10.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним шом відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного аконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту жю інших вимог, що звичайно ставляться.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. З ч. 1 ст. З ЦК України).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Факт неналежного виконання умов договору, що призвело до наявності простроченої заборгованості за кредитним договором не заперечується Позивачем.

Твердження позивача, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 6.12.2018р. (справа 554/9752/16-ц ) встановлені обставини які підтверджують факт припинення зобов`язань за кредитним договором, суд вважає безпідставним, сокільки вимоги про припинення зобов`язань не розглядались , а предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.10.2020р.

Позивач просить спростувати інформацію в кредитній історії, оскільки вважає що не відповідає дійсності.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 277 ЦК України спростуванню підлягає лише недостовірна інформація. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Пунктом 17 вказаної Постанови Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1).

При їх здійсненні особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені чч. 2-5 ст. 13 ЦК, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2-5 ст. 13 ЦК.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Виконання цивільного обов`язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до п. 2.1.1.4.3 Умов, Клієнт згідно Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" дає згоду на передачу та отримання Банком від/до бюро кредитних історій інформації про себе, а саме доступ до своєї кредитної історії, як для укладення договору про надання банківських послуг, так і на період його дії,факт згоди Клієнта підтверджується підписанням Заяви.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій": ч. 3. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Факт неналежного виконання умов договору, що призвело до наявності простроченої заборгованості за кредитним договором не заперечується Позивачем.

Твердження позивача, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 6.12.2018р. (справа 554/9752/16-ц ) встановлені обставини які підтверджують факт припинення зобов`язань за кредитним договором, суд вважає безпідставним, сокільки вимоги про припинення зобов`язань не розглядались , а предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.10.2020р.

Таким чином, виходячи з наведеного, із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод у діях відповідачів щодо висвітлення питань, пов`язаних з наявністю боргу в роздруківці не міститься юридичного складу правопорушення про спростування недостовірної інформації, не встановлено спричинення моральної шкоди , особисті немайнові права позивача не порушено, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16,201,277 ЦК України, ст..12,13,77,79, 81,263,264,27,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист честі , гідності та ділової репутації, спростування достовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 25.10.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.