Головуючий суду першої інстанції Максютенко О.А.
Провадження № 22-ц/812/203/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2021року м. Миколаїв Справа № 484/4138/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Максютенко О.А., в приміщенні цього ж суду, про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Первомайської міськради Миколаївської області (далі - Управління соцзахисту населення), Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» Первомайський р-н, Первомайський ВР (далі - ТОВ «Миколаївгаз Збут») про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соцзахисту населення, ТОВ «Миколаївгаз Збут» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що він має статус інваліда війни другої групи, має право на отримання компенсаційних виплат на оплату наданих йому житлово-комунальних послуг, які за нього до 2019 року сплачувало Управління соцзахисту населення та створило при цьому заборгованість у розмірі 3 548 грн 48 коп. Між тим, відповідачі, за домовленістю між собою, без рішення суду, посилаючись на підзаконну постанову КМУ № 373 від 17 квітня 2019 року, через «Ощадбанк» з його рахунку заволоділи його компенсаційними коштами на сплату житлово-комунальних послуг за період з квітня по жовтень 2020 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки у позовній заяві не зазначено: - повного найменування відповідача 2, лише зазначено: «ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР», його адресу а також відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача 2;

- доказів, що підтверджують вказані ним у позові обставини того, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР неправомірно отримало кошти позивача саме в сумі 3548.84 грн.;

- також, до справи не додано розрахунки плати за газ де постачальником газу зазначено АТ «Миколаївгаз» тоді як позивач відповідачем зазначає «ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР»;

- надати докази незаконного отримання відповідачем 2. «ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР» з рахунку позивача в «Ощадбанку» в період з квітня по жовтень 2020 року 3548.48 грн.

Крім того, позивачу слід звернути увагу про необхідність залучення до участі у справі «Ощадбанку», оскільки позивач зазначає про незаконні виплати саме з «Ощадбанку».

Також позивачеві у позовній заяві слід зазначити: в чому полягає завдана йому матеріальна та моральна шкода; якими конкретними неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві; з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; чим підтверджується факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди та моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

Судове рішення районного суду мотивовано тим, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав, недоліки не усунув, а саме позивач не зазначив повного найменування відповідача 2. Останній значиться як ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р-н, Первомайський ВР та ЄДРПОУ: 3959483, що позбавляє суд можливості перевірити цивільну правоздатність та цивільну дієздатність відповідача 2 як юридичної особи. ЄДРПОУ: 3959483 зазначений позивачем не відповідає зазначеному у розрахунках, ним же наданими, де ЄДРПОУ зазначено 39589483, а також позов не містить посилань на докази незаконного отримання відповідачем 2. з рахунку позивача в «Ощадбанку» в період з квітня по жовтень 2020 року 3548.48 грн. належних позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість та незаконність оскарженої ухвали, просив її скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до Первомайського міськрайонного суду у складі іншого судді (за виключенням суддів Максютенко О.А., Закревського В.І., Маржиної Т.В., в доброчесності яких у скаржника є сумніви).

При цьому скаржник посилався на те, що на виконання ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року ним було подано до суду письмові пояснення з приводу зазначених судом недоліків позовної заяви.

Відповідачі правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявнику) (пункт 6 частина 1 стаття 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Судом встановлено, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк, для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам частини 3 статті 175, статті 177 ЦПК України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено повного найменування відповідача ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР», його адресу, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; доказів, що підтверджують вказані ним у позові обставини того, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» Первомайський р., Первомайський ВР неправомірно отримало кошти позивача саме в сумі 3548.84 грн.; не додано розрахунки плати за газ де постачальником газу зазначено АТ «Миколаївгаз» тоді як позивач відповідачем зазначає «ТОВ «Миколаївгаз Збут»; доказів незаконного отримання відповідачем 2. ТОВ «Миколаївгаз Збут`з рахунку позивача в «Ощадбанку» в період з квітня по жовтень 2020 року 3548.48 грн.; не залучено до участі у справі «Ощадбанк»; не зазначено в чому полягає завдана йому матеріальна та моральна шкода, її розмір та докази її завдання.

Позивач копію ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року отримав 04 грудня 2020 року та на виконання вимог ухвали надав суду інформацію щодо адреси відповідача ТОВ «Миколаївгаз Збут», зазначив, що докази незаконного отримання коштів містяться в матеріалах кримінального провадження, а квитанції про сплату за споживчий газ буде пред`явлені суду. Також зазначив, що законність права на компенсацію моральної шкоди він обґрунтував в позові.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

З аналізу наведених норм процесуального права колегія суддів апеляційного суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Помилковими також є посилання суду першої інстанції, як на недолік позовної заяви ненадання доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Так, згідно з частиною 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина 1 статті 196 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Колегія суддів вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Також, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення скарги без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України у випадку порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

та направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Вимоги скарги про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з виключенням зі складу суду певних суддів Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у зв`язку з сумнівами позивача щодо їх об`єктивності, не можуть бути задоволені, оскільки зазначені питання на цій стадії цивільного провадження не вирішуються судом апеляційної інстанції. Питання відводів складу суду першої інстанції вирішуються відповідно до приписів статей 36,37,40 ЦПК України судом, який розглядає справу як до, так і після відкриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року були порушені норми процесуального права, що призвели до ухвалення помилкового судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права заявника на гарантії захисту у суді своїх інтересів, ухвала підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.