Справа № 309/1593/17
Провадження № 6/309/66/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судових засідань Бринзей Н.М.

розглянувши подання старшого державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець М.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Хустського РВ ДВС Грець М.М. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документу.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №63841552 із виконанню виконавчого листа №309/1593/17-ц від 25.01.2018 р., виданого Хустським районним судом Закарпатської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 194 820 грн. та 1980 грн. сплаченого судового збору.

При виконанні даного виконавчого провадження державним виконавцем 11.08.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено за результатами перевірки майнового стану боржника, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення за законом в рахунок погашення боргу. Також виконавцем винесена постанова про розшук транспортного засобу, надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень, але боржник на виклики не з`явився і про причини неявки виконавця не повідомив. Отже боржником рішення суду не виконано, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

В судове засідання представник Хустського РВ ДВС подав заяву про розгляд справи у його відсутності, подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник боржника у виконавчому провадженні адвокат Габор Я.І. подала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що ОСОБА_1 не знав про прийняте судом рішення і про те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться дане виконавче провадження. 06.04.2021 року ОСОБА_1 передали з колишнього місця його проживання виклик державного виконавця щодо виконання виконавчого листа №309/1593/17-ц від 25.01.2018р., виданого Хустським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 194 820 гривень. Він на виклик з`явився і дізнався про те, що було прийняте заочне рішення Хустського районного суду від 22.05.2017 року про стягнення з нього судового збору. Тому було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка залишена без розгляду, а на сьогоднішній день справа направлена до Закарпатського апеляційного суду. Окрім того, стягувачу було відомо, що ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , але не повідомив про це державного виконавця, який в свою чергу також не перевірив чи проживає боржник за вказаною адресою, що привело до того, що всі документи по даному виконавчому провадженню не надходили до адресата.

Неявка представника заявника та боржника в судове засідання не перешкоджає розгляду даного подання по суті.

Вивчивши матеріали подання, з`ясувавши, що матеріали справи №309/1593/17-ц направлено до Закарпатського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, виключно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом. Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст.269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням. Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В даному випадку судом встановлено, що підставою звернення державного виконавця до суду із подання про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 було те, що на виконанні Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 63841552 із виконанню виконавчого листа №309/1593/17-ц від 25.01.2018 р., виданого Хустським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 194 820 гривень та 1980 гривень сплаченого судового збору. Але виконавцем не перевірено адресу проживання боржника, та не встановлено чи отримувались ним документи по виконавчому провадженню.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, шляхом їх надсиланням адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, у відповідності до статті 47 цього Закону, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

До подання в обґрунтування своїх доводів державний виконавець долучив виконавчий лист, постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2020 р. (хоча у поданні вказує, що постанова прийнята 11.08.2020 р.), постанову про арешт майна боржника від 16.12.2020 р. та інформацію Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 31.05.2021 рік, звернення виконавця до 10 банківських установ про направлення постанови про арешт коштів боржника від 23.12.2020 р., постанову про арешт коштів боржника від 16.12.2020 р., відповіді банківських установ про виконання постанови про арешт коштів боржника від 23.12.2020 р., виклик державного виконавця від 24.03.2021 р., постанову про розшук майна боржника та акт державного виконавця від 07.06.2021 р.

Тобто з матеріалів справи вбачається що надані до подання виконавцем суперечливі документи, взагалі не доведені до відома боржника за адресою його проживання. Обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та проведення виконавчих дій матеріалами справи не підтверджена.

Державним виконавцем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, яке до того ж ним оскаржене. Доказів на підтвердження обставин, викладених у поданні державного виконавця, не було представлено.

Керуючись ст.ст.258, 260, 441,352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.