КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 26.03.2020 року від «Оригінал Партс» з використанням публічної послуги ТОВ «Нова Пошта» на ім`я ОСОБА_1 до відділення «Нової пошти» №1 у

м. Обухів Київської області надійшло поштове відправлення - посилка вагою 31.5 кг експрес-накладна №6766 з описом вкладеного - автозапчастини, з оголошеною вартістю 13 500 грн.

Вказував, що 31.03.2020 року при огляді вищезазначеного поштового відправлення, яке надійшло до відділення «Нової пошти», було виявлено пошкодження відправлення та складено акт приймання-передачі.

Відповідно до зазначеного акту приймання-передачі стан вмісту відправлення - радіатор до автомобіля. Зовнішня упаковка: тип - нова, стан - прим`ята та розірвана. Місце пошкодження відправлення та упаковки збігається.

У зв`язку із зазначеними пошкодженнями відправлення не було прийнято замовником. 26.05.2020 року та 21.07.2020 року позивач подав до ТОВ «Нова Пошта» претензії.

З офіційного сайту ТОВ «Нова Пошта» позивач дізнався, що поштове відправлення згідно експрес-накладної №6766 отримано невідомою особою, а звернувшись до ТОВ «Нова Пошта» додатково він отримав інформацію, шо зазначене вище поштове відправлення було утилізовано.

Зазначав, що від співробітника ТОВ «Нова Пошта» отримав експрес-накладну

№2054, в якій у розділі «додаткова інформація» зазначено: повернення вантажу по ЕН 2227. В експрес-накладній №6766 у розділі «додаткова інформація» зазначено: переадресування по накладній 2227. Вказував, що обидві накладні стосуються одного поштового відправлення.

Позивач зазначав, що у відповідь на претензію позивача від 26.05.2020 року ТОВ «Нова пошта» відмовила у задоволенні його претензійних вимог, у зв`язку з чим він просив зобов`язати відповідача відшкодувати матеріальні збитки в сумі 13 500 грн. та стягнути з відповідача штраф у розмірі 3 271 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ТОВ «Нова пошта» відшкодувати ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 13 500 гривні.

Стягнуто з ТОВ «Нова пошта» на користь ОСОБА_1 штраф в розмірі 3 271 гривні, здійснено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Нова пошта» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Скарга обґрунтована тим, що позивач мав можливість забрати своє відправлення, але не скористався цим правом протягом трьох календарних місяців, а відповідач не має фізичної можливості зберігати всі невитребувані відправлення та має право утилізувати невитребуване відправлення, що і було виконано, і це підтверджується експрес-накладною

№2054 від 27.06.2020 року. При цьому, передачу на утилізацію позивачем та судом помилково інтерпретовано, як видачу відправлення третій особі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 13 500 грн, що становить оголошену вартість перевезення за експрес-накладною №2227, а не лише фактичну шкоду, завдану експедитором. При цьому, позивачем не надано жодного належного доказу, який би встановлював розмір фактичної шкоди у вигляді суми, на яку зменшилась вартість вантажу.

Таким чином, при виплаті відшкодування втрачених відправлень, відповідач здійснює нарахування доходу у вигляді оголошеної вартості відправлення збільшеного на суму штрафу, передбаченого пунктом 7.2.4 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оподаткував такий дохід податком на доходи фізичних осіб (18%) та військовим збором (1,5%), утримує суму податку та здійснив виплату відшкодування після утримання податку та сплати його до бюджету.

З наведеного вбачається, що ТОВ «Нова Пошта» було введено додатковий розмір виплати при компенсації шкоди фізичним особам для отримання клієнтами - фізичними особами заявленої суми відшкодування у повному обсязі, а не частинами з вирахуванням зазначених податків.

Вказує, що пунктом 7.2.4 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень встановлено, що у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь замовника - фізичної особи, Експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування.

Вважає, що суд першої інстанції, неповно з`ясувавши обставини справи в частині стягнення штрафу, прийшов до хибного висновку про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги без зазначення правової підстави.

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає, що при перевезенні поштового відправлення воно було частково пошкоджене перевізником (відповідачем), а під час вирішення питання щодо пошкодженого відправлення воно було передано невідомій третій особі, що в свою чергу призвело до повної його втрати, тому твердження відповідача стосовно неповного з`ясування судом обставин справи, у зв`язку з чим зроблено хибний висновок щодо неналежного виконання умов договору є необгрунтованим та безпідставним.

Стосовно стягнення штрафу з відповідача у розмірі 24,23% від суми відшкодування, звертає увагу на положення п.7.2.4 Договору, яким передбачено, що у разі виплати Експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь Замовника - фізичної особи, Експедитор додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 24,23% від суми відшкодування.

Вказує, що в даному пункті зазначено лише про сплату штрафу у відповідному відсотку від певної суми, а так, як спірне питання не вирішено у досудовому порядку, то стягнення зазначеного штрафу стало однією з позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК Українисудове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК Україниапеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ТОВ «Нова Пошта» неналежно виконано взяті на себе зобов`язання з організації перевезення відправлення, що призвело до втрати відправлення позивача. При цьому, відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів про те, що відправлення позивача ним отримано, а умови публічного договору належно відповідачем виконано.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону відповідає не повністю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Встановлено, що 26.03.2020 року від «Оригінал Партс» з використанням публічної послуги ТОВ «Нова Пошта» на ім`я ОСОБА_1 до відділення «Нової пошти» №1 у

м. Обухів Київської області надійшло поштове відправлення - посилка вагою 31,5 кг експрес-накладна №6766 з описом вкладеного - автозапчастини, з оголошеною вартістю 13 500 грн (а.с.16).

31.03.2020 року при огляді вищезазначеного поштового відправлення, яке надійшло до відділення «Нової пошти», було виявлено пошкодження відправлення та складено акт приймання-передачі (а.с.18).

Відповідно до зазначеного акту приймання-передачі стан вмісту відправлення - радіатор до автомобіля. Зовнішня упаковка: тип - нова, стан - прим`ята та розірвана. Місце пошкодження відправлення та упаковки збігається.

У зв`язку із зазначеними пошкодженнями відправлення не було прийнято Замовником. 26.05.2020 року та 21.07.2020 року позивач подав до ТОВ «Нова Пошта» претензії.

З офіційного сайту ТОВ «Нова Пошта» позивач дізнався, що поштове відправлення згідно експрес-накладної №6766 отримано невідомою особою. Звернувшись до ТОВ «Нова Пошта» позивач додатково отримав інформацію, шо зазначене вище поштове відправлення було утилізовано.

Встановлено, що від співробітника ТОВ «Нова Пошта» позивач отримав експрес-накладну №2054, в якій у розділі «додаткова інформація» зазначено: повернення вантажу по ЕН 2227. В експрес-накладній №6766 у розділі «додаткова інформація» зазначено: переадресування по накладній 2227 (а.с.17).

Відповідно до ст.925 ЦК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами). Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Як зазначено у відповіді ТОВ «Нова пошта» №12656 від 14.07.2020 року на претензію позивача від 26.05.2020 року, з посиланням на п.7.2.8 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, ТОВ «Нова пошта» проведено службове розслідування та не встановлено вини перевізника у пошкодженні вантажу Позивача та відмовлено в задоволенні претензійних вимог.

У відповідь на претензію позивача від 19.08.2020 року відповідачем відмовлено у задоволенні претензійних вимог в частині компенсації утилізованого відправлення.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України закріплені правові наслідки порушення зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або зобов`язання надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За ч.1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно з ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення і до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

За п.3.1. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення відправлення (далі - послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором.

Згідно з п.3.3. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг Експедитора.

Відповідно до п.7.2.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем ТОВ «Нова Пошта» неналежно виконано взяті на себе зобов`язання з організації перевезення відправлення, що призвело до втрати відправлення позивача, а відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів про те, що відправлення позивача ним отримано, а умови публічного договору належно відповідачем виконано.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилкового стягнення з відповідача штрафу, передбаченого пунктом 7.2.4. договору.

Пунктом 7.2.4 договору встановлено, що у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь замовника-фізичної особи, експедитор додатково сплачує замовнику штрафі в розмірі 24,23% від суми відшкодування.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що умовами вказаного пункту договору передбачено виплату замовнику штрафу в розмірі 24,23 % від суми відшкодування лише у разі виплати відшкодування у досудовому порядку, а тому такі вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ«Нова Пошта»про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким узадоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про стягнення штрафу в розмірі 16771грн. відмовити.

Відповідно до частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 10 наведеної статті, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягуються в дохід держави - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві присуджуються пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ТОВ «Нова Пошта»в дохід держави підлягає стягненню 676 грн. 84 коп. (80,5% від 840 грн. 80 коп.), а за рахунок держави компенсується 245 грн. 93 коп. судового збору за подання ТОВ «Нова Пошта»апеляційної скарги (19,5% від 1 261 грн. 20 коп.).

Тому, суд вважає за можливе провести взаємозалік та стягнути з ТОВ «Нова Пошта» в дохід держави різницю судового збору у розмірі 430грн. 91коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення штрафу в розмірі 3 271грн. відмовити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» в дохід держави, з 840 грн. 80 коп. до 430 грн. 91 коп.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: