22-ц/804/1335/21
266/6362/20

Головуючий у 1-й інстанції Шишилін О.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

25 травня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів: Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Попової Світлани Анатоліївни, суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності від 17 жовтня 2003 року № 2-2287,

треті особи Друга маріупольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває цивільна справа 266/6362/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності від 17 жовтня 2003 року № 2-2287, треті особи Друга маріупольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Попової С.А. по даній справі визнано необґрунтованою.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Попової С.А. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності від 17 жовтня 2003 року № 2-2287, треті особи Друга маріупольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3

11 травня 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід визначеному складу суддів Донецького апеляційного суду: головуючому судді Поповій Світлані Анатоліївні, суддям Зайцевій Світлані Андріївні, Пономарьовій Ользі Михайлівні, з підстав, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме, апелянт вважає, що підставою для відводу колегії суддів є дружні та договірні стосунки судді-доповідача із адвокатом Царьовою О.С., представником 3-ї особи ОСОБА_3 , а також встановлений факт навмисного та грубого порушення норм ЦПК (щодо повернення її апеляційної скарги в частині оскарження ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року), що викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів. Судом не враховано подання апеляційної скарги на ухвалу суду разом із рішенням, з чим погодились судді - члени колегії Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Згідно наказів голови Донецького апеляційного суду №№ 55/в/г, 56/в/г від 07 квітня 2021 року суддя Донецького апеляційного суду ОСОБА_4 30 квітня та з 05 по 20 травня 2021 року включно знаходилась у щорічній додатковій відпустці.

Згідно наказу голови Донецького апеляційного суду №37/в/г від 25 березня 2021 року суддя Донецького апеляційного суду ОСОБА_5 з 05 по 24 травня 2021 року включно знаходилась у щорічній основній відпустці.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги і заяви про відвід, колегія суддів доходить до висновку, що подана позивачем заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Попової С.А., суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М. є необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно з п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, на які посилається заявниця, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проте, відповідно до ст. 7 Закону України Про судоустрій та статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iї) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_6 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підстав для упередженого ставлення або зацікавленості в наслідках розгляду справи у колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Попової Світлани Анатоліївни, суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни немає.

Так, придумані позивачкою обставини дружніх та договірних стосунків судді-доповідача ОСОБА_4 із адвокатом Царьовою О.С., представником 3-ї особи ОСОБА_3 , використовуються заявницею в-друге для створення штучних підстав для відводу як судді-доповідача, так і опосередковано з цими обставинами, й іншим суддям колегії - Зайцевій С.А., Пономарьовій О.М. Заявлені ОСОБА_1 припущення не підтверджені жодними доказами, яких і не може існувати.

Щодо заявлених також в-друге доводів процесуальної необґрунтованості, на погляд заявниці ОСОБА_1 , повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 18.02.2021 року про залучення у якості третьої особи ОСОБА_3 та створення апеляційним судом перешкод в доступі до суду, колегія суддів вбачає необхідність зазначити наступне.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку немає ухвали про залучення до участі у справі третьої особи. Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Саме таке рішення на підставі вищевказаного положення процесуального закону було прийнято апеляційним судом в ухвалі від 12.04.2021, оскільки оскаржена позивачем ухвала від 18.02.2021 про залучення третьої особи не має «завершального» значення і не підлягає згідно із ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремому від рішення оскарженню.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09 (провадження № 61-23268св19), зосереджуючи увагу на наступному: […Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України..].

Відтак, позивачка спроможна спрогнозувати юридичні наслідки оскарження ухвали суду першої інстанції від 18.02.2021. Тож, зазначені нею факти навмисного та грубого порушення норм ЦПК є юридично не спроможними.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, процесуальне повернення апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає окремому оскарженню від рішення, не є підставою для залишення без уваги прийнятої судом ухвали від 18.02.2021, якій має бути надана оцінка щодо законності/незаконності під час постановлення рішення суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції.

Тому посилання ОСОБА_1 на створення апеляційним судом перешкод у доступі до суду є безпідставними.

Як наголошувалося в раніше прийнятих апеляційним судом процесуальних рішеннях, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Тому заявлені підстави для відводу суддям колегії апеляційного суду Поповій С.А., Зайцевій С.А., Пономарьовій О.М. є необґрунтованими як з правової точки зору, так і за відсутністю наведених в заяві фактів.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Попової С.А., суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М. слід визнати необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 36, 39-40 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді-доповідача Попової Світлани Анатоліївни, суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності від 17 жовтня 2003 року № 2-2287, треті особи Друга маріупольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року визнати необґрунтованою.

Справу передати до канцелярії Донецького апеляційного суду для повторного автоматичного розподілу.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.А.Попова

Судді: С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова