Справа № 442/1321/21
Провадження № 2/442/568/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на половину майна подружжя та виділ із спадкового майна, -

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на половину майна подружжя та виділ із спадкового майна.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Призначено підготовче судове засідання на 19.04.2021.

19.04.2021 підготовче судове засідання відкладено на 20.05.2021 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Витребувано від Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи відносно ОСОБА_3 .

07.05.2021 на вимогу суду від Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою від 05.05.2021 справу призначено до судового розгляду на 31.05.2021.

20.05.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

20.05.2021 від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову та розгляду справи у її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

20.05.2021 ухвалою суду явку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано обов`язковою. Підготовче провадження по справі закрито, розгляд справи призначено на 09.06.2021.

09.06.2021 розгляд справи відкладено на 30.06.2021 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки.

30.06.2021справа не розглядалася у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному.

Розгляд справи відкладено на 26.07.2021.

26.07.2021 розгляд справи відкладено на 09.09.2021 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

07.09.2021 від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням на лікуванні. Заперечує щодо слухання справи у її відсутності, позовні вимоги заперечує, бажає особисто надати пояснення в судовому засіданні, у зв`язку з чим 09.09.2021 розгляд справи відкладено на 01.11.2021.

В судове засідання 01.11.2021 позивач втретє не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила.

Згідно положень ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі. Проте, суд вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.

Так, встановлено, що справа неодноразово призначалась до розгляду та у хвалою суду від 20.05.2021 явку позивача та відповідача було визнано обов`язковою.

Суд, заради повного та всебічного розгляду справи неодноразово відкладав розгляд справи, повідомивши сторін про дату такого шляхом надіслання поштового повідомлення з врученням.

В судове засідання 01.11.2021 позивач повторно не з`явилася, будучи повідомлена належним чином, не повідомила суду про причини неявки, заяви або клопотання з процесуальних питань до суду не надходили від неї не надходила.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, суд звертає увагу, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.5 ст. 223 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Законодавець у ст. 121 ЦПК України стосовно розумності процесуальних строків вказав, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

В контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Будучи ініціатором даного позовного провадження позивач повинен вживати заходи для всебічного та об`єктивного розгляду справи з дотриманням розумних строків, не порушувати баланс захисту як своїх прав, так і прав відповідача.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до суду, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.247, п.3 ч.1 ст.257, 258-260 ЦПК України, суд -

постановив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на половину майна подружжя та виділ із спадкового майна - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення .

Ухвала суду може бути оскаржене до Львівського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нагірна О.Б.