ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно будівельна фірма «Домобуд», Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд» Татарінової Юлії Вячеславівни та представника Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд» адвоката Панченко Оксани Василівни про закриття провадження і передання за підвідомчістю матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд», Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на нерухоме майно задоволено частково.

Матеріали цивільної справи № 201/11457/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд», Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на нерухоме майно - передано до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № Б3/160-10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд».

У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі Дніпропетровське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до Жовтневого районного суду для продовження розгляду справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передання справи на розгляд до Господарського суду, посилаючись на положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якими господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, оскільки спірні майнові права на житлову квартиру не є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно будівельна фірма «Домобуд».

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Згідно з матеріалами справи в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 201/11457/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд» (далі ТОВ ПБФ «Домобуд»), Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 11.10.2019р. вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, яке було профінансоване Фондом сприяння молодіжному житловому будівництву на підставі кредитної угоди від 01.12.2004р., а забудовник співвідповідач ТОВ ПБФ «Домобуд» зобов`язався здійснити будівництво та ввести його в експлуатацію на підставі договору №37/7 про дольову участь в будівництві житла від 01.12.2004р.

Водночас, у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № БЗ/160-10 про банкрутство ТОВ ПБФ «Домобуд».

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011р. по справі № БЗ/160-10, ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2020р. по справі № БЗ/160-10 призначено нового ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд» - арбітражного керуючого Татаринову Юлію Вячеславівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 922 від 15.05.2013р.). Продовжено строк ліквідаційної процедури до 28.10.2020р.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність 21.10.2019 р. у зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства. (ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства).

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (діяв на момент звернення до суду із позовом та втратив чинність 21.10.2019 року) - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Разом з тим положення ч.2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (набув чинності 21 жовтня 2019 року), зазначають, що Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає переданню за підвідомчістю до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № Б3/160-10 про банкрутство ТОВ ПБФ Домобуд.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передання справи на розгляд до Господарського суду, посилаючись на положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якими господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, оскільки спірні майнові права на житлову квартиру не є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно будівельна фірма «Домобуд», не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельна фірма «Домобуд», Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права власності на нерухоме майно.

Предметом спору є визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, яке було профінансоване Фондом сприяння молодіжному житловому будівництву на підставі кредитної угоди від 01.12.2004р., а забудовник співвідповідач ТОВ ПБФ «Домобуд» зобов`язався здійснити будівництво та ввести його в експлуатацію на підставі договору №37/7 про дольову участь в будівництві житла від 01.12.2004р.

В той же час вимоги ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, наголошують на тому, що Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2011р. по справі № БЗ/160-10, ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Таким чином, у розумінні ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, в проваджені Господарського суду перебуває справа про банкрутство відносно ТОВ ПБФ «Домобуд», яке є стороною - відповідачем у даній справі, предметом якої є право власності на нерухоме майно, яке зобов`язався збудувати та ввести в експлуатацію співвідповідач ТОВ ПБФ «Домобуд» на підставі договору №37/7 про дольову участь в будівництві житла від 01.12.2004р .

З огляду на положення ст. 3 ГПК України, ст. 7 Кодекс України з процедур банкрутства, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2020р. по справі № 200/10257/14-ц (провадження № 61-9721св18).

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2020 року, якою залишено без змін рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2019 року у справі за позовом Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про розірвання кредитної угоди, яким кредитну угоду №186 від 01.12.2004 року, укладену між Дніпропетровським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_1 розірвано, в результаті чого майнові права на квартиру в повному обсязі належать Дніпропетровському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки розірвання зазначеної кредитної угоди не свідчить про набуття Фондом права власності на майно, яке є предметом угоди.

Доказів на підтвердження доводів Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в апеляційній скарзі про те, що йому належать майнові права на квартиру, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 взагалі не має жодного права звертатися до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , спростовуються ч. 1 ст. 4 ЦПК України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги законність оскаржуваної ухвали не спростовують, а передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова