Єдиний номер справи 489/5164/20
Провадження 22-ц812/1065/21 Головуючий по 1 інстанції Рум`янцева Н.О.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Біляєва В.М.,

за участі: представника позивача Самойленка П.М.,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021р.

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановила:

У жовтні 2020р. ФОП ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування 5683,08 грн. шкоди в порядку регресу.

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 17 листопада 2016р. уклала з ПАТ«Українська пожежно-страхова компанія» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

26 серпня 2017р. з вини ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем Citroen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталась дорожньо-траснспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 зазнав механічних ушкоджень.

За заявою потерпілого страховик заподіювача шкоди на підставі страхового акту № ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017р. виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 5683,08 грн.

01 жовтня 2020р. між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і позивачем укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого він отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/0497507 від 17.11.2016р.

Посилаючись на те, що відповідач не повідомила страховика про ДТП у встановлений ст.33 Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк та не відшкодувала в досудовому порядку сплачену потерпілому суму страхового відшкодування, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд виходив з того що, позивач не має права на пред`явлення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки в даному випадку слід застосовувати правовий інститут, який регулює правовідносини суброгації (ст.993 ЦК, ст.27 Закону «Про страхування»)

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1. ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону.

За правилами п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2016р. ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АК/0497507).

26 серпня 2017р. з вини ОСОБА_2 , яка керувала застрахованим у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» автомобілем Citroen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталась дорожньо-траснспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 зазнав механічних ушкоджень.

На підставі страхового акту № ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017р. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 5683,08 грн.

У січні 2018р. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулась до ОСОБА_2 про відшкодування 5683,08 грн. шкоди в порядку регресу у зв`язку із виплатою потерпілій особі від ДТП страхового відшкодування.

Наведені факти свідчать про те, що претензію, а в подальшому і позов про відшкодування шкоди в порядку регресу було пред`явлено страховиком і відповідно його правонаступником ФОП ОСОБА_1 за договором 01 жовтня 2020р. № 01/10/2020 про відступлення права вимоги заподіювача шкоди - ОСОБА_2 , а не страховиком потерпілої особи - ОСОБА_2 , а тому висновок суду про неможливість застосування до спірних правовідносин положень ст.1191 ЦК, ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є помилковим.

В той же час, відсутні підстави для відшкодування шкоди із визначених у позовній заяві обставин.

Так, зі змісту претензії страховика, а також позовної заяви правонаступника останнього, підставою для відшкодування шкоди в порядку регресу слугувало неповідомлення страхувальником про ДТП протягом трьох днів.

Проте, виходячи зі змісту ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід дійти до висновку, що повідомити страховика про ДТП може не лише страхувальник, а і водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди.

Як слідує із наданих самим же позивачем документів, 26 серпня 2017р. учасники ДТП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 склали повідомлення про ДТП (європротокол), який був переданий страховику.

29 серпня 2017р., тобто через три дні після ДТП страховик оглянув пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_3 та склав відповідний акт.

Отже, страховик був повідомлений про ДТП, до того ж саме по собі невиконання такого обов`язку, який передбачений п.п.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є підставою згідно ст.38 цього ж Закону для відшкодування шкоди в порядку регресу.

Враховуючи те, що позивач не надав доказів того, що відповідач не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення завданої шкоди, то позовні вимоги слід визнати необґрунтованими.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.367 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021р. скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту у випадках передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2021р.

Головуючий: Судді: