Провадження № 2/679/496/2021
Справа № 679/1190/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Стасюка Р.М.

секретар судового засідання Дмітрієва О.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна особистою приватною власністю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 16 квітня 2001 року Білашівською сільською радою Острозького району Рівненської областізареєструвано шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №2. У шлюбі в них народилося двоє дітей син та донька, при цьому донька на даний час є неповнолітньою, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, з тих причин, що вони з січня 2020 року, у зв`язку з неприязними відносинами, які склалися між нею та відповідачем та які унеможливили їхнє подальше спільне проживання, сімейні стосунки між ними припинилися, спільного господарства не ведуть та спільним побутом не пов`язані. Неповнолітньою донькою відповідач опікується сам, усі витрати по її утриманню несе переважно самостійно, вона по мірі можливості допомагає їй матеріально.

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння з приводу їхніх різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, а також несумісність характерів, що в своєму кінцевому результаті і призвело до розпаду їхньої сім`ї, шансів на збереження якої немає.

Крім того, позивачка зазначає, що 06 березня 2012 року приватним нотаріусом Нетішинського міського округу Хмельницької області Франовською Л.С. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири (зареєстрований в реєстрі №419), загальною площею 53,1 кв. м., житловою площею 24,9 кв. м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно якого зазначена квартира була придбана нею у власність.

Згідно умов п. 10 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2012 року, цей договір укладено зі згоди чоловіка покупця ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що кошти у сумі 245322 (двісті сорок п`ять тисяч триста двадцять дві) грн. 00 коп. на придбання нею квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 були подаровані для неї її батьками, про що було відомо відповідачу, однак з незрозумілих для неї причин засвідчити даний факт під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2012 року відповідач відмовився. На підтвердження того факту, що відповідач знав, що кошти, за які вона купувала квартиру за вказаною вище адресою надано копію розписки від імені ОСОБА_2 .

На даний час відповідач намагається схилити позивачку до визначення за ним ? частки квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , або виплатити грошову компенсацію за неї, оскільки така придбана нею за період перебування з ним у шлюбі.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 57, 60 Сімейного кодексу України та враховуючи вищевикладене просить визнати за нею право приватної особистої власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна особистою приватною власністю, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28 жовтня 2021 року.

Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювались.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилися.

Від позивача 27.10.2021 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позивач позов підтрималав повному обсязі та просила його задовільнити.

28.10.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі в ній же зазначено, що відповідач позов про розірвання шлюбу та визнання майна особистою приватною власністю визнає та просить такий задовільнити повністю.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог,та враховуючи наявність заяви відповідача про визнання позову, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2001 року, судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 квітня 2001 року зареєстрували шлюб Білашівською сільською радою Острозького району Рівненської області, про що було зроблено актовий запис №2.

Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних стосунків через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів.

При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення.

При цьому судом враховується те, що відповідач визнав позов та погоджується на розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 08 жовтня 2021 року. Як позивач, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданій заяві.

За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Щодо визнання майна особистою приватною власністю суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 06 березня 2012 року приватним нотаріусом Нетішинського міського округу Хмельницької області Франовською Л.С. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири (зареєстрований в реєстрі №419), загальною площею 53,1 кв. м., житловою площею 24,9 кв. м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно якого зазначена квартира була придбана ОСОБА_1 у власність.

Факт придбання квартири позивачем за особисті кошти сторонами не оспорюється.

Крім того, відповідно до розписки від 06 березня 2012 року ОСОБА_2 підтвердив, що кошти в сумі 245322 (двісті сорок п`ять тисяч триста двадцять дві) грн. за які придбана квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , є її особистою власністю, оскільки подаровані їй її батьками.

Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що грошові зобов`язання за договором на придбання квартири позивачем виконані за рахунок особистих коштів, які були їй подаровані її батьками, а тому спірна квартира є особистою приватною власністю позивача.

Враховуючи наведені норми, спірне майно є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру в АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що наявні законні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру, при цьому таке рішення не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, зокрема, прав відповідача. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на її користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна особистою приватною власністю задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 квітня 2001 року Білашівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №2.

Визнати за ОСОБА_1 , право приватної особистої власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 50 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 50 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя Р.М.Стасюк