Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №295/14665/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 2 січня 2018 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений договір, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. При укладенні вказаного договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Разом з тим, свої зобов`язання за фактичне використання кредитних коштів він належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 жовтня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 17166 грн. 93 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 11415 грн. 87 коп., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3296 грн. 44 коп., а також 2454 грн. 62 коп. заборгованості за відсотками, які нараховані відповідно до ст.625 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 17166 грн. 93 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 3000 грн. заборгованості за кредитним договором та 367 грн. 43 коп. судового збору .

В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого погодився з умовами кредитування. Кредитні кошти були перераховані на його рахунок, він користувався цими коштами й частково погашав заборгованість. Розрахунок заборгованості ним не спростовано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк.

Окрім цього, 2 січня 2018 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначений розмір кредитного ліміту до 50000 грн., строк договору 240 місяців; строк кредитування 240 місяців; процентна ставка 43,2 % річних, а також процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4 %. Паспортом кредиту також передбачено повернення кредиту щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що відповідач належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 14 жовтня 2020 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 17166 грн. 93 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 11415 грн. 87 коп., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3296 грн. 44 коп., а також 2454 грн. 62 коп. заборгованості за відсотками, які нараховані відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів збільшення тіла кредиту до 11415 грн. 87 коп. за умови, що максимальний розмір кредитного ліміту становить 3000 грн., що підтверджується змістом довідки позивача. Окрім того, суд зазначив, що при укладенні кредитного договору сторони не погодили відсоткову ставку, а інформація, зазначена у паспорті кредиту, є актуальною лише до 17 січня 2018 року .

Разом з тим, поза увагою суду залишилась та обставина, що у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту сторони дійшли згоди щодо умов кредитування, в тому числі й щодо максимального розміру кредитного ліміту та відсоткової ставки.

Так, відповідно до положень частин 1 та 2 статті 9 Закону України Про споживче кредитування кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою ( паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України Про електронні документи та електронний документообіг, а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про електронну комерцію), із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України Про споживче кредитування обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

У частині 1 статті 13 цього Закону зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України Про електронні документи та електронний документообіг, а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про електронну комерцію). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Частиною 1 статті 14 вказаного Закону передбачено, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач уклав кредитний договір шляхом приєднання до запропонованих позивачем умов.

При цьому, аналіз змісту положень Закону України Про споживче кредитування свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо умов кредитування, у тому числі й щодо розміру відсоткової ставки, на весь час дії договору. 2 січня 2018 року відповідач, ознайомившись з інформацією, яка зазначена у паспорті споживчого кредиту, погодився з умовами кредитування та уклав з позивачем кредитний договір. Інформація, надана ОСОБА_1 2 січня 2018 року перед укладенням договору, зберігала чинність та була актуальною до 17 січня 2018 року. Тобто, в подальшому позивач вправі був змінювати умови кредитування для інших споживачів, які виявили бажання приєднатися до запропонованих банком умов після 17 січня 2018 року. Однак, та обставина, що на час укладення договору між сторонами така інформація була чинною та ці умови кредитування були погодженій й підписані відповідачем, свідчить про те, що договір між сторонами укладений саме на таких умовах, які зафіксовані у долученому до матеріалів справи паспорті кредиту.

Отже, сторони погодили розмір кредитного ліміту, строк кредитування, та відсоткову ставку.

Доказів того, що ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, матеріали справи не містять.

Долучена до матеріалів справи виписка з рахунку свідчить про те, що кредитний ліміт неодноразово змінювався та 16 березня 2018 року був збільшений до 3000 грн. Окрім того, відповідач користувався банківською послугою «Миттєва розстрочка», однак своєчасно не сплачував кошти в рахунок погашення чергових платежів за тілом кредиту та відсотками, внаслідок чого виникла заборгованість зі тілом кредиту у розмірі 11415 грн. 87 коп. та заборгованість за відсотками у розмірі 3296 грн. 44 коп.

Окрім того, досліджений судом розрахунок свідчить про те, що заборгованість за тілом кредиту становить 11415 грн. 87 коп., а заборгованість за відсотками складає 3296 грн. 44 коп.

Доказів на спростування розміру заборгованості суду не надано.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до вказаної норми підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка з рахунку є належним доказом щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами у справі, про що неодноразово зазначав Верховний Суд ( постанови від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 22 вересня 2021 року у справі №128/2267/20-ц та ін.) .

Враховуючи ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачеві не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 11415 грн. 87 коп. та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3296 грн. 44 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків, які нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, протягом строку дії договору позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю відсотки за користування позикою, а також передбачену договором неустойку за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Після закінчення строку кредитування права кредитодавця можуть бути захищені шляхом нарахування відсотків у порядку, передбаченому ч.2 ст.625 ЦК України.

Укладаючи кредитний договір 2 січня 2018 року, у паспорті кредиту сторони погодили, що максимальний строк дії договору становить 240 місяців.

Довідка, видана АТ КБ ПриватБанк, містить інформацію про те, що строк дії картки визначений до травня 2021 року.

Отже, на час звернення до суду з даним позовом строк повернення всієї суми боргу не настав, відтак відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення відсотків за період з 1 січня 2020 року по 14 жовтня 2020 року у розмірі 2454 грн. 62 коп.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід скасувати та ухвалити нове, - про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 14712 грн. 31 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості зі сплати простроченого тіла кредиту у розмірі 11415 грн. 87 коп. та заборгованості зі сплати прострочених відсотків у розмірі 3296 грн. 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( 85,70 %), на користь АТ ПриватБанк підлягає стягненню 1801 грн. 41 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" ( 01001, м. Київ, вул. Грушевського, №1-Д, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 14712 грн. 31 коп. та 1801 грн. 41 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: