Справа № 681/263/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Полонський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Дідек М.Б.,

при секретарі судових засідань - Богданевич О.О.

з участю представника позивача - адвоката Коберського А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонному загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича про визнання права власності на нежитлову будівлю (контору) за набувальною давністю,

встановив:

02.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до Полонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І. про визнання права власності на нежитлове приміщення контори за набувальною давністю.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 2010 року стала користуватися нежилим приміщенням контори ВСАТ «Новоселицьке» розташоване в с. Дубовий Гай Полонського району на даний час Шепетівського, яке використовувала в господарських цілях.

З самого початку користування приміщення неодноразово зверталась із заявами до керівництва ВСАТ «Новоселицьке» щодо належного документального оформлення даного приміщення.

31.01.2011 року постановою Господарського суду Хмельницької області ВСАТ «Новоселицьке» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і ліквідатором призначено арбітражного керуючого Матущака В.І.

Після розгляду її заяви та дачі згоди на оренду нежилого приміщення- контори і з правом його викупу, вона здійснювала його ремонт, виготовила на своє ім`я інвентарну справу та технічний паспорт.

26.04.2012 року у простій письмовій формі між нею та ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І. було укладено договір купівлі - продажі нежитлового приміщення площею 54,5 кв.м. розташованого в с. Дубовий Гай Полонського району за узгодженою ціною продажі в сумі 7600грн., яка була нею сплачена.

При зверненні до нотаріуса для його посвідчення їй через відсутність правовстановлюючих документів на спірне приміщення у вчиненні даної нотаріальної дії було відмовлено. Надати такі документи ліквідатор відмовився, а згодом виявилося, що такі у ВСАТ «Новоселицьке» відсутні, а виконати надану обіцянку виготовити правовстановлюючі документи ліквідатор не виконав.

Поскільки в подальшому ВСАТ «Новоселицьке» було ліквідовано без правонаступництва, тому можливість отримати правовстановлюючі документи втрачена. Дана обставина унеможливлює її як власника майна захистити своє право на нього шляхом визнання договору купівлі-продажі дійсним та здійснити його державну реєстрацію. Посилаючись на те, що через відсутність правовстановлюючих документів на спірне нежитлове приміщення та відсутність власника у зв`язку з ліквідацією ВСАТ «Новоселицьке» позбавлена можливості набути право власності на дане майно у спосіб, що не заборонений законом.

Поскільки спірним нежитловим приміщенням контори володіє безперервно понад 10 років, добросовісно та відкрито, позивачка посилаючись на вимоги п.1 ч.2 ст.16, ст.328,344 ч.1 та 392 ЦК України просила визнати право власності за набувальної давності на нежиле приміщення контори площею 54,5 кв.м розташованого в с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області.

Позивачка до суду не явилася, її представник адвокат Коберський А.П. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача Полонської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність та просили вирішити справу за наявними матеріалами.

Третя особа - Матущак В.І. до суду не прибув, подав письмові пояснення в яких просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю - контори за набувальною давністю.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Коберського А.П. судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що за усною згодою керівництва ВСАТ «Новоселицьке» в користування ОСОБА_1 для ведення господарської діяльності було надано нежитлове приміщення контори розташоване в с. Дубовий Гай.

Із наявної у справі копії договору оренди з подальшим правом викупу об`єкта нерухомості від 01.07.2010 року укладеного між ВСАТ «Новоселицьке» в особі голови правління Вельгаса В.Л., що діяв на підставі статуту та ОСОБА_1 строком до 01.06.2013 року з орендною платою в розмірі 50грн. на квартал, яка сплачувалася орендарем щомісячно на поточний рахунок орендодавця.

Згідно п.п.1.2,1.3 розділу І договору орендований об`єкт належить орендодавцю на праві власності в разі необхідності на вимогу надати всі підтверджуючі документи.

Згідно акта приймання передачі від 01.07.2010 року орендодавець передав, а орендар прийняв згідно договору оренди об`єкта нерухомості від 01.07.2010 року в користування з подальшими правом викупу об`єкта нерухомості.

За умовами договору договір оренди втрачав свою чинність по закінченню строку викупу об`єкта оренди орендарем, банкрутство орендаря.

31.01.2011 року постановою Господарського суду Хмельницької області ВСАТ «Новоселицьке» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і ліквідатором призначено арбітражного керуючого Матущака В.І.

26.04.2012 року між ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І., та позивачем ОСОБА_1 ,було укладено в простій письмові формі договір купівлі- продажі нежитлової будівлі контори площею 54,5 кв.м. розташованого в с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області. За умовами договору продавець передав, а покупець прийняв спірне нерухоме майно та сплатив за нього 7600грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Виходячи із аналізу ч.1 ст.344 ЦК України та вирішуючи даний спір суд враховує, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

З огляду на дані обставини, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

За змістом ч.1 ст.344 ЦК України,добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах ( в даному випадку оренди), які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.

Адже володіння чужим майном на підставі певних юридичних підстав виключає застосування набувальної давності, оскільки в даному разі володіє майном не як власник.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Наявні у справі матеріали та встановлені фактичні обставини свідчать про те, що позивач була обізнана відносно того, що власником нежитлового приміщення - контори, яка є предметом спору та на який вона просить визнати право власності за набувальною давністю, було ВСАТ «Новоселицьке», а тому не можна вважати володіння позивачкою нежитловим приміщенням-контори добросовісним. Укладення договору оренди з правом викупу даного нежитлового приміщення від 01.07.2010 року, а згодом і договору купівлі-продажу від 26.04.2012 року не давали ОСОБА_1 підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним.

Оскільки позивачка користується нежитловим приміщенням -контори на підставі договорів з колишніми власниками даного приміщення, тобто володіє майном за волею власником, знає, хто є власником даного спірного приміщення, тому відсутні передбачені законом підстави для визнання за позивачкою в судовому порядку право власності на зазначене нежитлове приміщення на підставі ст.344 ЦК України.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд приходить до висновку про те, що позивачкою недоведено усіх обставин передбачених ст.344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав на набуття права власності.

Доводи позивачки, що у зв`язку з відсутністю власника спірного майна через його ліквідацію іншим способом позбавлена можливості визнати своє право власності на дане майно суд вважає що вони є необґрунтованими.

Виходячи із предмету заявленого позову та характеру виникнутих правовідносин за яких ОСОБА_1 заволоділа нежилим приміщенням в даному випадку, з огляду на встановлені фактичні обставини та аналіз ч.1 ст.344 ЦК України не дають з цих підстав для задоволення цього позову.

Такий висновок суду узгоджується правовою позицією висвітленою у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 року у справі №910/17274/17.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд,

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Полонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича про визнання права власності на нежитлову будівлю (контору) за набувальною давністю - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.05.2021року

позивач: ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 ,

відповідач: Полонська міська рада Хмельницької області, , місце знаходження м. Полонне, вул. Лесі Українки, 113, Хмельницької області, поштовий індекс 30500,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: відкрите акціонерне сільськогосподарське товариство "Новоселицьке" в особі ліквідатора Матущака Віктора Івановича, місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Суддя Дідек М.Б.