Номер провадження 2/754/2093/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача - адвоката Лукацької Л.Г.

за участю представника відповідача - адвоката Вахненка М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення від спадщини.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частина - свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської райради в місті Києві 25 листопада 1997 року; 1/6 - свідоцтво про право на спадщину від 16 серпня 2007 року, а також 31 травня 2018 року померлою подана заява про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина - ОСОБА_4 , якому належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . У строк, передбачений законом позивач, звернувся до П`ятнадцятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, про прийняття спадщини із заявами звернувся відповідач, як онук та син ОСОБА_4 . ОСОБА_3 була особою похилого віку, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС часто хворіла, потребувала постійної сторонньої допомоги. Останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та пересуватись. Позивач з родиною вимушений був переїхати до неї та доглядати її. Також, здоров`я матері позивача, підірвав нещасний випадок, який стався із покійним братом у жовтні 2017 року. ОСОБА_4 отримав травму ноги і потрапив в лікарню швидкої допомоги. Позивач вимушений був доглядати не тільки маму, а й брата, забезпечувати їх ліками, продуктами, займатися побутовим обслуговуванням. Про безпорадний стан ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було відомо відповідачу, який проживав в м. Санкт-Петербург, проте жодного разу не приїжджав до своєї бабусі та батька, не телефонував і не мав наміру надавати їм будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Лише після смерті батька та бабусі відповідач приїхав до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним позивач просить суд усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.10.2020, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадщини передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2020, відкрито провадження по справі.

28.01.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Вахненка Максима Вікторовича відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками відповідача. У 2014 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано шлюб. Після розлучення батьків відповідач постійно проживав з мамою та бабусею за адресою: АДРЕСА_2 . Навчався з 1 по 10 клас в середній загальноосвітній школі № 103, недалеко від дома по вул. Алматинська, 89. У ОСОБА_2 були гарні відносини з батьком. На всі канікули відповідач приїздив до батька з бабусею та жив у них за адресою: АДРЕСА_3 . У відповідача з бабусею також були дуже теплі та родинні стосунки. Починаючи з вересня 2016 року відповідач разом з мамою переїхав до Російської Федерації де й продовжував своє навчання в 11 класі. Про те, що його батько знаходиться у тяжкому стані в лікарні дізнався безпосередньо під час телефонної розмови. Про його швидку смерть відповідачу повідомила бабуся. Невдовзі, після смерті батька - помирає бабуся - ОСОБА_3 . Також, на момент смерті батька відповідач був неповнолітнім та навчався у школі в 11 класі в Російській Федерації. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спадкодавці зверталися до відповідача за матеріальною допомогою. В матеріалах справи не містять жодної претензії батька або бабусі до відповідача про те, що останній не приділяв їм уваги. ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак на даний час позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується право відповідача на спадкування та володіння приватною власністю. У зв`язку з викладеним представник відповідача - адвокат Вахненко Максим Вікторович просить суд від відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.03.2021, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Неллі Вікторівни оформлену належним чином копію спадкової справи 01/2018, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.03.2021 витребувано у П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори оформлену належним чином копію спадкової справи 951/2018, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.04.2021 до суду надійшла спадкова справа 01/2018, заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Неллі Вікторівни, на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25.03.2021.

26.04.2021 до суду надійшла спадкова справа 951/2018, заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 25.03.2021.

18.05.2021 до суду надійшли пояснення від представника відповідача - адвоката Вахненка Максима Вікторовича відповідно до яких зазначено, що у відповідача відсутня була можливість навіть при добровільному бажанні надавати допомогу, оскільки відповідач перебував на навчанні, про що свідчить довідка зі школи № 103 з 1 по 10 клас та продовження навчання в подальшому, закордоном. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач міг надавати допомогу як фізичну, так і фінансову. Також, жоден із спадкоємців не звертався до відповідача з проханням надати фінансову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Лукацька Л.Г. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Вахненко М.В. в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на докази та обставини які викладені у відзиві.

25.03.2021 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_9 , медичний працівник, який доглядала за ОСОБА_4 , зазначила, що до ОСОБА_12 приходили родичі з Білорусії. Також, зазначила, що сина ОСОБА_12 не бачила.

Свідок ОСОБА_7 , з 1989 року була сусідкою ОСОБА_13 , зазначила, що знає про сина ОСОБА_12 , однак чи потребував ОСОБА_12 та ОСОБА_14 допомоги, чітко зазначити не може.

Свідок ОСОБА_8 , з 1988 року була знайома з ОСОБА_15 , спілкувались дуже тісно, свідок знала всіх родичів. З ОСОБА_16 бачилась кілька разів, останній раз коли хлопчику було 12 років.

Свідок ОСОБА_6 , працював разом з ОСОБА_12 , зазначив, що у ОСОБА_12 з сином були дружні стосунки, бачив їх разом останній раз коли ОСОБА_16 було шість років. Також, зазначив, що збирали гроші для ОСОБА_12 на лікування, позивача в лікарні не бачив.

Свідок ОСОБА_11 , зазначила, що ОСОБА_12 був чоловіком її доньки, з 2000 року по 2016 рік. Під час шлюбу ОСОБА_12 потрапив до лікарні, піклування за ним взяла на себе свідок, готувала їжу, купувала ліки. Також, зазначила, що ніколи не бачила інших родичів ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_10 , працював разом з ОСОБА_12 , зазначив, що останній раз бачив ОСОБА_16 на день народженні ОСОБА_12 , коли йому виповнилось сорок років.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, свідків, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 є рідним батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1837.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №250.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_4 на момент смерті.

18 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, 15.06.2018 ОСОБА_3 звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. про прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заява посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карповою Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 648.

Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. від 15.08.2019 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №11630.

Після смерті ОСОБА_13 відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 на момент смерті

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. від 01.08.2019 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В. та державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. було встановлено, що для вчинення нотаріальних дій відсутні правовстановлюючі документи.

Судом установлено, що Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді Зотько Т.А. відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В., П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за законом та на даний момент розглядається суддею.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не може успадкувати майно залишене його батьком та бабусею, оскільки ухилявся від їх піклування та утриманні, коли вони перебували в безпорадному стані.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1261-1264 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина перша статті 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини .

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду .

Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що ОСОБА_3 була особою похилого віку, ліквідатором аварії на Чорнобильський АЕС, часто хворіла, потребувала постійної допомоги, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та пересуватись, а ОСОБА_4 у жовтні 2017 року отримав травму ноги та потрапив в лікарню, також потребував постійного догляду.

Суд не заперечує того факту, що ОСОБА_3 була людиною похилого віку, що також підтверджується датою її народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, проте стороною позивача в процесі розгляду справи таких не надано.

Однак, дослідивши матеріали справи, судом установлено, що відсутні будь-які докази, які підтверджують, що через похилий вік ОСОБА_13 та тяжку хворобу ОСОБА_4 , дійсно перебували у безпорадному стані у зв`язку з чим потребували допомоги, саме від ОСОБА_2 , а також, що останній був зобов`язаний надавати таку допомогу, але свідомо ухилявся від її надання.

Отже, твердження позивача про належне здійснення ним постійного догляду за своєю мамою та рідним братом, виключає перебування їх у безпорадному стані та потреби додаткового догляду з боку інших осіб, а саме ОСОБА_2 .

Також, судом установлено та не заперечувалось сторонами по справі, поясненнями свідків, що ОСОБА_2 разом з мамою з вересня 2016 року переїхав до Російської Федерації та на момент смерті свого батька навчався в одинадцятому класі, був неповнолітньою особою без самостійного фінансового заробітку та перебував на утримані своєї матері.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не міг надавати матеріальної допомоги та не міг доглядати за своїм батьком та бабусею, в силу свого юного віку та місцезнаходження в Російській Федерації.

Оскільки, під час розгляду справи не було встановлено належними і відповідними доказами того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в безпорадному стані та потребували догляду і допомозі саме від ОСОБА_2 , а останній свідомо ухилявся, та беручи до уваги, що на момент смерті батька ОСОБА_2 перебував в юному віці, який не передбачає обов`язкового заробітку власних коштів, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем та його представником належними і допустимими доказами обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи викладе вище, суд приходить до висновку, оскільки підставою для усунення від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України є сукупність обставин, які позивачем доведено не було, позов не підлягає задоволенню.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

КеруючисьКонституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, статями 11, 16, 1216, 1217, 1224, 1261-1264, 1258, 1259, 1268 ЦК України, статями 7, 10, 76-81, 133, 141, 263-268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадщини- відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 04.11.2021.

Суддя В.В. Бабко