Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2021 Справа №607/9895/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Савіцької О.П.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідача Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за нею ( ОСОБА_2 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель і споруд, загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., що складається із наступних приміщень: житловий будинок літ. (А), літня кухня літ. (Б), літня кухня з прибудовою літ. (В), хлів літ. (Г), який розташований по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після померлих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належні їм частки у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Спадщину після ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прийняв її ( ОСОБА_1 ) батько - ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 55, 3 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У справах приватного нотаріуса заведена спадкова справа після ОСОБА_3 за заявами дочок померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про прийняття спадщини за законом, дружина померлого ОСОБА_9 подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та частки у спільному майні подружжя. 04 лютого 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали договір про поділ спадщини, за умовами якого погодили, що 2/6 частки житлового будинку в АДРЕСА_2 переходять ОСОБА_2 . 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кондратенко Оксаною Олегівною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 33/02-31 відповідно до якої ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Також, позивачка зазначає, що є спадкоємицею за заповітом після померлої ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй частку у житловому будинку АДРЕСА_2 . Крім цього, вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після померлої ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй частку у житловому будинку АДРЕСА_2 . Житловий будинок АДРЕСА_3 станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_4 та членами двору були: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Згідно Інформаційної довідки №929 про технічний стан нерухомого майна від 27 липня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується: 1/2 частина будинку за ОСОБА_4 ; 1/2 частина будинку за ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Однак, звернувшись у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , постановою нотаріуса відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. За вказаних обставин, позивачка позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальному поряду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Від відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у якій просили здійснювати розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Судом установлено:

Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №292 виданої 24 липня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується: 1/2 частина будинковолодіння за ОСОБА_4 та 1/2 частина за ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Дозвільні документи на будівництво вбиральні літ. «Д», гаража літ. «Е», навісів літ. «Є» та літ. «Ж» та господарської будівлі літ. «И», замовником не надано.

Разом із цим, відповідно до Довідки №410, виданої 16 червня 2020 року, будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4 , членами двору були: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , про що складено актовий запис №09 Почапинської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області та 10 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції повторно видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 25 серпня 2009 року Почапинською сільською радою Тернопільської області України, актовий запис №20.

Як убачається із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №466/02-31 від 27 лютого 2010 року ОСОБА_3 звертався із заявами про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема на 2/6 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , у чому йому було відмовлено постановою нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Із вказаної постанови нотаріуса слідує, що інші спадкоємці після померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у нотаріальну контору не зверталися.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 13 березня 2020 року Виконавчим комітетом Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №10.

Відповідно до заповіту, складеного 10 березня 2010 року, посвідченого секретарем Почапинської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області Мудрою Г.С. та зареєстровано у реєстрі за №23, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_2 усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №15 Виконавчого комітету Почапинської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, яким 02 червня 2020 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно заповіту, складеного 14 квітня 2020 року ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Вказаний заповіт посвідчений сільським головою Почапинської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області Палига М.С. та зареєстровано у реєстрі за №05.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №995 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким 17 червня 2020 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .

Як убачається із матеріалів спадкової справи №25/2020, заведеної після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачка ОСОБА_2 подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_3 .

Також, 01 липня 2020 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась інша спадкоємиця дочка померлого ОСОБА_8 .

08 липня 2020 року дружина померлого ОСОБА_3 подала у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини.

04 лютого 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір про поділ спадщини, за умовами якого сторони погодили, що позивачці ОСОБА_2 переходить належна померлому 1/4 частка квартири АДРЕСА_4 та 2/6 частки житлового будинку в АДРЕСА_2 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кондратенко О.О. та зареєстровано в реєстрі за №71.

Як убачається із технічного паспорта, виготовленого 15 липня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_2 складається із: А житловий будинок, 1973 року побудови; а1 тамбур, 1973 року побудови; а2 тамбур, 1973 року побудови; Пд. (а1; А) підвал, 1973 року побудови; Мез (А) мезонін, 1973 року побудови; сх.1 (а1) сходи; сх.2(а2) сходи; тер. (а.1) тераса; Б літня кухня, 1975 року побудови; В літня кухня, 1974 року побудови; в прибудова, 1974 року побудови; Г хлів, 1974 року побудови; Д вбиральня, 2010 року побудови; Е гараж, 2010 року побудови; Є навіс, 2010 року побудови; Ж навіс, 2011 року побудови; И господарська будівля, 2011 року побудови; І вимощення; Кр.1 криниця; Кр.2 криниця; 1 огорожа; 2 ворота; 3 хвіртка; 4 огорожа.

Згідно експлікацій приміщень до будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 99,8 кв.м., житлова площа 55,3 кв.м.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4 , членами двору були: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади / публічних актів /, що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів / далі - Вказівки /, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР /далі - Держкомстат СРСР / від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 р.

Відповідно до п. 20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства /сім`ї/.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом установлено, що після померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав ОСОБА_3 . Відтак, належні померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 частки житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 успадкував ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , оскільки є його дочкою, у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка набула право на спадкування належних померлому ОСОБА_3 часток у будинковолодінні, що знаходиться по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом на майно померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому набула право на спадкування за заповітом належних їм часток будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 набула право на спадкування цілого будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, з огляду на те, що позивачка позбавлена в інший спосіб, окрім як звернення до суду із вказаним позовом, захистити свої порушені права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачкою ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що складається із наступних приміщень: житловий будинок літ. (А), літня кухня літ. (Б), літня кухня з прибудовою літ. (В), хлів літ. (Г), який розташований по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 99,8 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що складається із наступних приміщень: житловий будинок літ. (А), літня кухня літ. (Б), літня кухня з прибудовою літ. (В), хлів літ. (Г), який розташований по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення а повного судового рішення 11 жовтня 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Підгороднянська сільська рада, Тернопільського району, Тернопільської області, адреса місцезнаходження: вул. Зелена, 2, с. Підгороднє, Тернопільського району, Тернопільської області, код Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій: 14029197.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків 05466080.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка