Справа № 569/1015/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Кузьмич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт неподання ним - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) податкової декларації про майновий стан та доходи від 29.04.2016 року.

06.03.2019 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав з підстав викладених у ній, просить її задоволити.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала вимоги вказаної заяви, просить відмовити у її задоволенні з підстав викладених у відзиві на заяву.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2019 року провадження по справі було зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

Для проведення експертизи судовим експертам Рівненського НДЕКЦ МВС України було надано:

1. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 12.07.2016 року;

2. Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою від 01.07.2016 року;

3. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 05.02.2016 року;

4. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 11.07.2016 року;

5. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 07.07.2016 року;

6. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 12.07.2016 року;

7. Податкову декларацію про майновий стан і доходи від 29.04.2016 року;

8. Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою від 29.07.2016 року.

З висновку експерта № СЕ-19/118-21/254-ПЧ від 04.02.2021 року вбачається, що підписи (не прізвище, ім`я, по батькові), вчинені на наданих експерту документах не належать ОСОБА_1 , а іншій особі. Зокрема, підписи (не прізвище, ім`я, по батькові), вчинені на податковій декларації про майновий стан і доходи від 29.04.2016 року та на розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою від 29.04.2016 року належать не ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), а іншій особі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, у відповідності до роз`яснень, викладених в абзаці другому п. 12 цієї постанови Пленуму, зазначено, зокрема, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України (в чинній редакції Кодексу - це п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.05.2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду, посилаючись на вимоги ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.08.2019 року було встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, зробив передчасний та необґрунтований висновок, що положення ст. 315 ЦПК України не допускають встановлення бажаного заявником юридичного факту неподання ним податкової декларації з огляду на існування спору про право. Між тим, матеріали справи свідчать, що в даному випадку в заявника відсутні вимоги до заінтересованої особи - ГУ ДФС у Рівненській області, а тому спір про право відсутній. При цьому доводи ОСОБА_1 зводяться до того, що такий документ як податкова декларація йому не належить, а законом, в свою чергу, не визначено іншого порядку встановлення такого факту.

Щодо посилань заінтересованої особи на передбачений законом порядок встановлення факту суд зазначає, що за імперативними вимогами ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до п. 48.3. ПК України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити, як підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до п.49.3. ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків.

Тобто, законодавець передбачив право заінтересованої особи встановлювати факт недійсності ЕЦП або печатки, факти відсутності певних реквізитів на документах та повідомляти особу про порушення.

Проте, законом не передбачено права чи обов`язку заінтересованої особи встановлювати факти, що мають юридичне значення - неподання особою документу.

Щодо ознак публічно-правового спору, про які зазначає заінтересована особа, з матеріалів справи не випливає, а судом не здобуто доказів наявності публічно-правового спору, адже звернення громадянина про встановлення факту стосується неподання документів і жодним чином заявник не оскаржує дії суб`єкту владних повноважень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, висновками експертів.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч.2 ст. 78 ЦПК України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України)

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. (ч. 4 ст. 81 ЦПК України)

Статею 102 ЦПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Стаття 103 ЦПК України зазначає, що суд у разі необхідності може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Тобто, справи окремого провадження розглядаються судом з дотриманням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, створюють передумови для ґрунтовного аналізу загальних правил, зокрема і про докази та доказування.

Заявник повинен подати докази суду відповідно до положень ст. 83 ЦПК України. Верховний Суд України також вказував на необхідність перевірити наявність доказів, що надані заявником, та у разі необхідності з дотриманням процесуального порядку сприяти витребуванню доказів, що підтверджують заявлену вимогу (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення: Лист Верховного Суду України від 01.01.2012 року).

Одним із засобів доказування є судова експертиза, за результатами якої готується висновок експерта. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності

Докази можуть бути використані під час розгляду справи в окремому провадженні, якщо вони: а) підтверджують окремий факт; б) отримані у встановленому законом порядку та у передбачений законом спосіб; в) якщо законодавець прямо допускає їх використання як доказів. Докази можуть не лише підтверджувати, а й спростовувати певний факт. В останньому випадку такі докази, як правило, можуть бути надані зацікавленою особою, вони також мають бути використані судом.

Доцільність підготовки висновку експерта при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, може бути зумовлена і видом факту, що підлягає встановленню, і обставинами індивідуального характеру у кожній конкретній справі.

Відносини у сфері судової експертизи регулюються Законом України «Про судову експертизу» та нормуються Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Однією із найбільш вірогідних видів експертиз, потреба у проведенні якої виникає при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є: - почеркознавча експертиза, за допомогою якої можуть бути вирішені питання ідентифікаційного характеру (чи виконано рукописний текст певною особою, особами, чи підпис здійснено від імені певної особи тощо) та не ідентифікаційного характеру (особою якої статі виконано рукописний текст, до якої групи за віком належить виконавець рукописного тексту тощо) відповідно до п. 1 Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 р. № 53/5 («Докази у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ОСОБА_3 , Науково-дослідний інститут приватного права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака Національної академії правових наук України).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справа "Дульський проти України" від 01.06.2006 року визначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

За наведеного, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення і встановлення вказаного факту в інший спосіб не передбачено законом, як і не передбачено законом заборони встановлювати вказаний заявником факт, суд вважає, що висновок експерта № СЕ-19/118-21/254-ПЧ від 04.02.2021 року для розгляду даної заяви про встановлення факту в сукупності із поясненнями сторін є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 не підписував та не подавав декларації про майновий стан та доходи від 29.04.2016 року ГУ ДФС в Рівненській області.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Рівненській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт неподання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) податкової декларації про майновий стан та доходи від 29.04.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений протягом 24 травня 2021 року.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.