Справа № 457/513/21 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/811/2129/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області, відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області про виключення з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90 », -

в с т а н о в и в:

20.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області, відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області про виключення з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 - 10 від 11.10.90 ».

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з народження та по даний час. Разом з ним у даній квартирі проживають та зареєстровані його син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 18 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради прийнято рішення № 248, яким їхню квартиру АДРЕСА_1 було розширено за рахунок звільненої квартири АДРЕСА_3 , яка розміщена поруч. З часу винесення даного рішення він з сім`єю користувався, тобто проживав постійно в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , а також сплачував за комунальні послуги. Інші особи на житловій площі квартири АДРЕСА_1 ніколи не проживали та не реєструвалися. Однак, при ухваленні рішення № 248 від 18.10.1990 року допущено описку щодо закріплення квартири АДРЕСА_1 , в якій він проживав та був зареєстрований разом із членами його сім`ї, як сімейного гуртожитку відділу культури Трускавецької міської Ради народних депутатів. У згаданому рішенні зазначено, що « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1-10 від 11.10.1990 року ».

Однак, згідно листа відділу культури Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області № 1-10 від 11.10.1990 року, адресованому Голові Вкионавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів Б.М. Матоличу, завідувач відділом культури А.М. Спас просив закріпити за відділом культури житлові приміщення як гуртожиток в будинку АДРЕСА_4 , який розміщений поруч з будинком АДРЕСА_5 , в якому позивач проживав та проживає. Отже, в рішенні № 248 від 18.10.1990 року зроблено помилку щодо нумерації будинку, та замість будинку АДРЕСА_4 про закріплення в ньому житлових приміщень відділу культури, помилково зазначено будинок АДРЕСА_5 . Тобто, відділом культури Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області лист № 1-10 від 11.10.1990 року стосовно закріплення житлових приміщень як гуртожитку відділу культури в будинку АДРЕСА_5 до виконавчого комітету Трускавецької міської Ради народних депутатів Львівської області ніколи не скеровувався, через те, що такий лист стосувався будинку АДРЕСА_4 . Тому позивач просив виключити з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням «-звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90 ».

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області, відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області про виключення з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90 » відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не з`ясував на підставі поданих ним документів та інших матеріалів справи, чи дійсно лист відділу культури № 1 - 10 від 11.10.1990 року не направлявся до Трускавецької міської ради, в тому числі і до виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області. Крім того, зазначена обставина не спростовується у відзиві Трускавецької міської ради. Судом зазначено, що позов ним подано до неналежного відповідача. Однак, суд прийняв відзив Трускавецької міської ради, долучив його до матеріалів справи та обгрунтовував зазначеним відзивом оскаржуване рішення. Зазначене, на його думку, свідчить про те, що суд визнав Трускавецьку міську раду належним відповідачем у даній справі. Вважає, що у випадку подачі ним позову до неналежного відповідача, суд мав відмовити йому у відкритті провадження у справі, роз`яснити, що ним подано позов до неналежного відповідача та надати термін для усунення недоліків.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_5 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Встановлено, що 18 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Трускавецької міської ради прийнято рішення № 248 «Про розгляд житлових питань».

Згідно п. 3 зазначеного рішення вирішено розширити житлове приміщення квартири АДРЕСА_6 (квартиронаймач ОСОБА_1 ), яка складається з двох кімнат житловою площею 23,3 кв. м з кухнею і з частковими комунальними вигодами за рахунок звільненої квартири АДРЕСА_3 , що складається з трьох кімнат житловою площею 35,0 кв. м з кухнею і частковими комунальними вигодами, та рахувати квартиру АДРЕСА_7 з трьох кімнат житловою площею 35,0 кв. м з кухнею і частковими комунальними вигодами, на склад сім`ї 4 особи; звільнену квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 23,3 кв. м закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1-10 від 11.10.1990 року.

Судом встановлено, що Трускавецьким міським судом Львівської області розглядалась адміністративна справа 457/1261/14-а за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради про визнання п.3 рішення Трускавецької міської ради №248 від 18 жовтня 1990 року «Про розгляд житлових питань» незаконним та скасування його.

Постановою Трускавецького міського суду від 06.11.2015 року у даній справі позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2016 року при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради про визнання п. 3 рішення Трускавецької міської ради за № 248 від 18 жовтня 1990 року незаконним та його скасування (справа № 457/1261/14-а) прийшов до висновку, що з часу винесення оспорюваного ним рішення за родиною ОСОБА_1 закріплено квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з трьох кімнат, а не квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , тому що розширення проведено шляхом обміну, а тому воно є актом індивідуальної дії, яке вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме приватизації квартир в будинку по АДРЕСА_5 .

Зазначена ухвала набрала законної сили у встановленому законом порядку 14.03.2016 року.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.07.2017 року у цивільній справі № 457/402/16-ц, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28.11.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Трускавецької міської ради про визнання абзацу 2 пункту 3 рішення № 248 від 18 жовтня 1990 року Трускавецької міської ради «Про розгляд житлових питань» незаконним та його скасування (треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 ).

Даним рішенням встановлено, що рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів від 17 травня 1979 року № 168 «Про переоформлення договору найму жилої площі» ОСОБА_1 надано в користування квартиру АДРЕСА_6 . Відповідно до листа, адресованому голові виконкому Трускавецької міської ради народних депутатів Матоличу Б.М. управління торгівлі виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів від 01 жовтня 1990 року № 1244 адміністрація та профспілковий комітет управління торгівлі Трускавецького міськвиконкому просять розширити житлову площу продавцю магазину № 11 ОСОБА_8 .

Згідно п. 3 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів №248 від 18 жовтня 1990 року розширено житлове приміщення квартири АДРЕСА_6 (квартиронаймач ОСОБА_1 ), яка складається з двох кімнат житловою площею 23,3 м.кв і кухнею з частковими комунальними вигодами за рахунок звільненої квартири АДРЕСА_3 , що складається з трьох кімнат житловою площею 35,0 м.кв з кухнею і частковими комунальними вигодами та рахувати квартиру АДРЕСА_7 з трьох кімнат житловою площею 35,0 м.кв. з кухнею і частковими комунальними вигодами на склад сім`ї - 4 особи; звільнену квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 23,3 м.кв. закріплено як сімейний гуртожиток відділу культури.

Підпунктом 3.1 пункту 3 зазначеного рішення зобов`язано житлово-експлуатаційну контору № 2 (начальник ОСОБА_9 ) внести зміни в нумерацію квартири та особових рахунках громадян.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 275 від 15 листопада 1990 року частково змінено п. 3 рішення міськвиконкому № 248 від 18 жовтня 1990 року відносно використання квартири АДРЕСА_6 як сімейного гуртожитку відділу культури, та вирішено рахувати її як дві квартири сімейного гуртожитку відділу культури.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про виключення з рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року - у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 - 10 від 11.10.90 », суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями суду, у адміністративні та цивільній справах, які набрали законної сили, встановлено, що у позивача ОСОБА_1 відсутні правові підстави для визнання абзацу пункту 3 рішення № 248 від 18 жовтня 1990 року Трускавецької міської ради «Про розгляд житлових питань» незаконним та його скасування, оскільки таке рішення було прийнято законно та не порушує його права, а також, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави користування квартирою АДРЕСА_1 чи АДРЕСА_6 . Зазначені обставини враховані судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України такі не підлягають доказуванню у даній справі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам та встановленим обставинам справи.

Крім того, суд першої інстанції правильно вважає Трускавецьку міську раду Львівської області та відділ культури Трускавецької міської ради Львівської областіненалежними відповідачами у справі, оскільки звертаючись до суду з позовом до Трускавецької міської ради Львівської області та відділу культури Трускавецької міської ради Львівської області, позивач просив виключити у частині № 3 пункт із формулюванням « - звільнену квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 23,3 кв. метрів закріпити, як сімейний гуртожиток відділу культури, згідно листа № 1 10 від 11.10.90» з рішення, яке прийняв виконавчий комітет Трускавецької міської ради народних депутатів № 248 від 18.10.1990 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, вбачається, що рішення суду першої інстанції ухвалене згідно з вимогами чинного законодавства, належно обґрунтовано та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук