Номер провадження 2/756/5197/21
Рішення

Іменем України

05 жовтня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного транспортного страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , МТСБУ, ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просить стягнути з відповідачів Моторного транспортного страхового бюро України та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду за лікування та реабілітацію після ДТП в розмірі 22 275,00 грн.

Судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 908,00 грн просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , МТСБУ та ТДВ СК «Альфа-Гарант».

В обгрунтування вимог позову вказує наступне. 23.10.2018 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_1 по вул. Тимошенка, 29 в м. Києві здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в той час коли вони перебували на пішохідному переході, що в свою чергу призвело до тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/16931/18, провадження №3/756/492/19 судом було встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_1 по вул. Тимошенка, 29 в м. Києві не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи не зменшив швидкість руху, не зупинився та не надав дорогу пішоходам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які переходили дорогу по пішохідному переходу, внаслідок чого здійснив наїзд на них, що призвело до отримання пішоходами тілесних ушкоджень. У вересні 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва було подано позов до ОСОБА_2 та МТСБУ про відшкодування нанесеної моральної шкоди, справа №756/10926/20. 18.05.2021 із поданого МТСБУ відзиву стало відомо, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 має страховий поліс, який укладено з ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Згідно даних МТСБУ - страхових ТДВ СК «Альфа-Гарант» є діючим членом МТСБУ. Оскільки вказана справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні, то у позивача була відсутня процесуальна можливість залучити співвідповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

18.05.2021 рішенням Оболонського районного суду м. Києва ухвалено стягнути з ОСОБА_2 15 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а у задоволенні позовних вимог до МТСБУ було відмовлено. Станом на 01.07.2021 ОСОБА_2 жодним чином не виконав своїх зобов`язань щодо компенсації за нанесену матеріальну та моральну шкоду.

Позивач стверджує, що окрім матеріальних збитків йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків він відносить нервовий стрес. Відмова відповідача добровільно відшкодувати матеріальний збиток призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Позивачу потрібен був час для поїздок в різні державні органи, до суду, звернення до лікарів, адвоката тощо. Також це все потребувало непередбачуваних витрат. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 8 прожиткових мінімумів, встановлених на момент незаконних дій відповідача, що становить 14 728,00 грн.

На думку позивача, абсолютно у повному обсязі ним підтверджено витрати на лікування та реабілітацію після ДТП: випискою із медичної картки, листками непрацездатності, магнітно-резонансною томографією, консультативним висновком, випискою з історії хвороби, актами про надані медичні послуги, копіями чеків по сплаті за надані медичні послуги тощо. Із встановлених у рішенні суду у справі № 756/16931/18 обставин можна констатувати протиправну поведінку відповідача ОСОБА_2 , вину та нанесені збитки, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та нанесеними збитками.

Позивачу не було відомо чи застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 . Під час спілкування зі слідчим позивач дізнався, що ОСОБА_2 не мав страхового полісу цивільно-правової відповідальності. Позивачем 24.11.2020 було подано заяву до МТСБУ на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22 275,00 грн та подано копії всіх наявних документів. 18.05.2021 із поданого відзиву МТСБУ стало відомо, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , має страховий поліс, який укладено з ТДВ СК «Альфа-Гарант», але існує спір щодо дійсності полісу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1187, 1193 ЦК України просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

26.07.2021 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам - копію ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками до неї.

Ухвалою суду від 05.10.2021 постановлено закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Відповідач МТСБУ явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Разом з тим, 21.09.2021 від представника МТСБУ - Патрик Г.Г. надійшли пояснення, відповідно до яких представник просить закрити провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ, а справу розглянути за відсутності їхнього представника. Вимоги клопотання про закриття провадження у справі обґрунтоване тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , МТСБУ задоволено частково. В частині вимог до МТСБУ було відмовлено у задоволенні позову. Окрім того, вказують, що відповідно до полісу цивільно-правової відповідальності ТДВ СК Альфа-Гарант» строк його дії з 24.10.2018 по 23.10.2019, в той час коли ДТП мала місце 23.10.2018. За таких обставин, слід вважати, що цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована та потерпілий має право отримати відшкодування з фонду захисту потерпілих.

Відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

08.09.2021 на адресу суду надійшов відзив від представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Білинова А.В., де просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант». В обгрунтування відзиву зазначено, що ДТП відбулась 23.10.2018, а строк дії полісу №АМ/8184046 з 00:00 24.10.2018 до 23.10.2019. Тобто станом на дату ДТП 23.10.2018 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , не була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» і відповідно останнє не має сплачувати будь-яке страхове відшкодування по даній справі. Також, відповідно до центральної бази даних МТСБУ дані щодо страхового покриття на автомобіль за номером д.н. НОМЕР_2 станом на 23.10.2018 відсутні. Обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на відміну від особи, яка завдала шкоди, обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не зобов`язане виплачувати будь-яке страхове відшкодування за шкоду, завдану в ДТП від 23.10.2018 та є неналежним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини.

23.10.2018 по вул. М. Тимошенка, 29 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Шкода», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 22.01.2019 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із малозначністю правопорушення, обмежившись усним попередженням. Цією постановою суду, яка набрала законної сили установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 23.10.2018 о 23 год. 05 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_1 , по вул. М.Тимошенка, 29 в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість руху, не зупинився та не надав дорогу пішоходам гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 , які переходили дорогу по пішохідному переходу, внаслідок чого здійснив наїзд на них, що призвело до пошкодження транспортного засобу та отримання пішоходами тілесних ушкоджень, чим ОСОБА_2 порушив п. 2.3 (б), 18.1 ПДР України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року у справі №756/10926/20 ухвалено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного транспортного страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 840,80 грн судового збору, а всього 15 840,80 грн; в решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набрало законної сили 18.06.2021, що підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаним вище рішенням було встановлено, що відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 22262, листків непрацездатності, виписки з історії хвороби інституту вертебрології та реабілітації та консультативного висновку інституту вертебрології та реабілітації ОСОБА_1 був встановлений діагноз посттравматичний міозит ромбоподібних м`язів, цервікалгія, екструзія.

На лікування позивачем було витрачено 22 275,00 грн, що підтверджується копіями актів про надані медичні послуги та копіями квитанцій.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , останній просить стягнути з відповідача МТСБУ та з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» грошові кошти у розмірі 22 275,00 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди за лікування та реабілітацію після ДТП.

Як вже було зазначено вище, ухвалою суду від 05.10.2021 постановлено закрити провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин предметом розгляду даного спору є стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулась 23.10.2018, у розмірі 22 275,00 грн.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/818046 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , строк дії з 24.10.20218 по 23.10.2019.

Отже, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відбулась 23.10.2018. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , якого визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, не була застрахована на момент ДТП - 23.10.2018.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно п. 1.5. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору;

Згідно п. 1.12. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно положень п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги наведені вище мотиви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована у відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому підстави для відповідальності у останнього за договором страхування цивільно-правової відповідальності відсутні, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 76-89, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ) про стягнення матеріальної шкоди - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя І.М. Банасько