09 листопада 2021 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що 06 березня 1992 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету (протоколу №1) від 15 січня 1992 року, йому було видано ордер на житлове приміщення №4159, як особі сім`я якого складається з 1 чоловіка, на право зайняття житлового приміщення житловою площею 17,44 кв.м., що складається з однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 . Саме на підставі вказаного ордеру він вселився до квартири АДРЕСА_1 . Крім того, 28 травня 1992 року він зареєструвався у вказаному житловому приміщенні. 14 листопада 1995 року він одружився з ОСОБА_3 і як наслідок він зареєстрував відповідача у своїй квартирі як дружину. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з 2009 року вона, без поважних на те причин, перестала спільно проживати з ним та користуватися його квартирою. При цьому, її дійсне місце проживання йому невідоме. Він є інвалідом третьої групи і безпідставна реєстрація відповідача у квартирі створює йому значні перешкоди у належному користуванні житлом, так як низка комунальних послуг розраховується з кількості зареєстрованих в житловому приміщенні осіб. Враховуючи, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 більше встановленого законом строку, тобто шести місяців без поважних причин, будь-яких перешкод у проживанні в квартирі він та ніхто інший їй не чинить, вона сама усунулась від користування та утримання квартири, а тому є всі підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача. 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника. Позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що її місце проживання невідоме, була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України та надіслано повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, яке повернулося до суду не врученим з довідкою поштового відділення про причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 була надана у користування ОСОБА_1 на підставі ордера на житлове приміщення №4159 від 06 березня 1992 року.
Згідно з паспортом позивача серії НОМЕР_1 , адресною карткою від 11 листопада 2019 року № НОМЕР_2 , відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 28 липня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 з 28 травня 1992 року; ОСОБА_2 з 16 травня 2002 року.
Відповідно до актів про відсутність особи за місцем реєстрації від 15 січня 2021 року, 09 квітня 2021 року та 20 липня 2021 року, затверджених головою ОСББ «Соборна 259» Андросюком О.В., ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак реально в такому житловому приміщення починаючи з 2009 року не проживає. Особистих речей ОСОБА_2 у вказаній квартирі немає.
Звертаючись до суду з позовом, як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що він, як наймач, отримав у користування квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . 14 листопада 1995 року він одружився з відповідачем і як наслідок зареєстрував її у вказаній квартирі. Однак, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин відповідач виїхала 2009 року з даної квартири. Позивач наголошує на тому, що він сам проживає у спірному житлі, несе тягар його повного утримання, сплачує комунальні послуги, які розраховані з кількості зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, а відповідач не проживає у спірному житлі більше встановленого законом строку, тобто шести місяців, без поважних причин, витрати на утримання житла не несе, а тому є підстави вважати її такою, що втратила право користування житлом.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.
Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Враховуючи, що відповідач без поважних причини не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , понад строки встановлені законом, а протилежного суду не доведено, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує права позивача як наймача житлового приміщення, зокрема право користування ним, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р I Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року.
Суддя О.О. Першко