Дата документу 13.01.2021 Справа № 317/334/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/334/17Головуючий у 1-й інстанції Горбачова Ю.В.
Пр. № 22-ц/807/185/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року (а.с.102-103) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2013 року станом на 31.12.2016 року в розмірі 32641,72 грн., яка складається з: 3195,65 грн. - заборгованості за кредитом (з 27.08.2013 по 31.12.2016); 27272,65 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом (з 25.10.2013 по 31.12.2016); а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1673,42 грн. - штрафу (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі (а.с. 120-133).

Свою вимогу ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 126) і не отримував заочне рішення суду першої інстанції. Оскільки, вона дізналася про існування цього заочного рішення лише у серпні 2020 року та є не згодною з ним, то просила його скасувати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_3 (а.с. 134).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року (а.с. 135) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, у своїй апеляційній скарзі (а.с. 138-145) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с.147).

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, саме цією редакцією має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 04 листопада 2020 року (а.с.148), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.150), з урахуванням завантаженості судді доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.с. 155-161).

Відповідач ОСОБА_2 помер після ухвалення 19.06.2017 року рішення судом першої інстанції у цій справі 22.10.2019 року (а.с. 116).

У судове засідання 13 січня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 162 -163, 167, 169) представник Банку, а також ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Банк про причини неявки свого представника апеляційний суд не сповістив.

ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, подала апеляційному суду заяву (а.с. 170-173), в якій зазначала, що вона не може з`явитись у дане судове засідання, оскільки працює оператором з руху поїздів в РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» і саме в цей день її зміна, проте, просила розглядати дану справу апеляційним судом за її відсутністю.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представника Банку та ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив заяву ОСОБА_1 задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю представника Банку та ОСОБА_1 .

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України с в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі, керувався ст. 7 ч. 13, ст. ст. 126, 260, 353 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із такого.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення від 19.06.2017 року не було вручене відповідачу в день його проголошення, а було направлено за адресою його реєстрації поштовим відправленням.

З заявою про перегляд заочного рішення звернувся спадкоємець відповідача лише 17.09.2020 року. При цьому, заяви про поновлення визначених законом строків на звернення із заявою про перегляд заочного рішення відповідачем не подано.

Відповідно до положень ст.126 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

З огляду на те, що копія заочного рішення від 19.06.2017 року не була вручена відповідачу в день його проголошення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а заява про перегляд цього рішення подана лише 17.09.2020 року, то в даному випадку пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи те, що відповідачем пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення і не надано до суду заяви про поновлення строку на її подачу, з урахуванням положень ч. 2 ст.126 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 19.06.2017 року у цій справі № 317/334/17 (№2/320/1899/17) за позовом Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід залишити без розгляду.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає, є передчасною та помилковою.

Оскільки, в силу вимог п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В самому заочному рішенні у цій справі, яке ухвалено судом першої інстанції 19.06.2017 року, тобто до набрання чинності новою редакцією ЦПК України 15.12.2017 року прямо зазначено, що заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії (а.с. 102-103), що відповідало вимогам ст. 228 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно.

Помилковими у даному випадку є висновки суду першої інстанції про можливість застосування у цій справі ст. 284 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, якою вже було змінено порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення, а саме: на «протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду».

Дійсно, в силу вимог ст. 126 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, перед тим, як вирішувати питання про пропуск (дотримання) заявником ОСОБА_1 строку на подачу вищезазначеної заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі, суд першої інстанції мав вирішити питання: чи має (не має) взагалі заявник ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи (відповідачем у цій справі), право на подачу вищезазначеної заяви до суду першої інстанції у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 228 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, лише за письмовою заявою відповідача.

Однак, заявник ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній заяві наполягала на тому, що вона є спадкоємцем померлого відповідача ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 116), тобто після ухвалення вищезазначеного заочного рішення судом першої інстанції у цій справі.

Апеляційним судом встановлено, що відносини у цій справі є майновими та допускають правонаступництво.

В силу вимог ст. 55 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі смерті фізичної особи ….у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу.

Для вирішення питання про правонаступництво на стороні відповідача у цій справі суд першої інстанції мав з`ясувати коло всіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 (відповідача у цій справі), окрім заявника ОСОБА_1 (яка приходиться рідною сестрою померлому та прийняла спадщину, що підтверджується довідкою нотаріальної контори а.с. 117), витребувавши фотокопію відповідної спадкової справи із відповідної нотаріальної контори (приватного нотаріуса) тощо, та залучити всіх правонаступників відповідача, та зокрема ОСОБА_1 , як спадкоємця другої черги за законом, якщо спадкоємці першої черги за законом відсутні чи відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , та інші спадкоємці другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, з підстав вирішення судом першої інстанції оскаржуємою ухвалою питання про її права та обов`язки, як спадкоємця відповідача у цій справі ОСОБА_2 , лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, але подала апеляційну скаргу, при подачі останньої до апеляційного суду були понесені судові витрати у вигляді судового збору за подачу такової (а.с.137).

Проте, в разі скасування ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 228 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384, п. 13 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2020 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 14.01.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.