УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №136, вчинений 14.01.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором, таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №136, вчинений 14.01.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором, що знаходиться на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за виконавчим провадженням №67277020.

У відповідності до положень частини 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено вичерпний перелік видів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, що може призвести до порушення прав позивача щодо їх відновлення, а відтак заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями ч.7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суді відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч.3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 157, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Зупинити стягнення по виконавчому провадженню №67277020, по виконанню виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №136 вчиненого 14.01.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для негайного виконання направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Херсонського апеляційного суду.

СуддяО. І. Кузьміна