ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Херсон

Номер справи: 766/12955/21

Номер провадження: 22-ц/819/1909/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженко Г.В.,

секретар Юськів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Федак Лілії Романівни, яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року про забезпечення позову, у складі судді Войцеховської Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання недійсним договору факторингу, договору про відступлення права вимоги, скасування рішення держаного реєстратора, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2021 року адвокат Харченко Д.М., який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія «Еліт-Фактор», ТОВ «Укрдебт Плюс» . Позов обґрунтовано тим, що 02 жовтня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 60 000 доларів США на строк до 02 жовтня 2034 року. В забезпечення виконання вказаного договору за договором іпотеки ОСОБА_1 уклала з АТ «УкрСиббанк» договір іпотеки, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 .

Право вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами неодноразово відступалось, спочатку від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк», в подальшому до ТОВ «Укрдебет Плюс», від якого до ТОВ «ФК «Еліт-Фактор». 08 червня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт-Фактор» на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, задовольнило забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Позивач, посилаючись на порушення законодавства, як при укладенні договорів факторингу та відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 19 березня 2021 року так і порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, просила визнати недійсними договір факторингу та договір про відступлення права вимоги від 19.03.2021 року укладені між ТОВ «Укрдебт Плюс» та ТОВ «ФК Еліт Фактор», скасувати рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Савченко К.М. від 06.07.2021 року щодо державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ Фінансова компанія «Еліт-Фактор» та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ній недоліків.

Разом з позовною заявою від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що предметом позову є визнання договорів факторингу та відступлення права вимоги недійсними, скасування рішення державного реєстратора про проведення держаної реєстрації прав власності, яке вчинено без достатніх на то правових підстав та визнання права власності на нерухоме майно за позивачем. Невжиття заходів забезпечення позову може спричинити реалізацію спірної квартири, що спричинить негативні наслідки для позивача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Еліт-Фактор» (Код , місцезнаходження: 73000, м.Херсон, вул. Соборна, 32) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

З апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції звернулась адвокат Федак Л.Р., яка діє від імені ТОВ «Фінансова компанія «Еліт-Фактор». Представник товариства вказує, що суд першої інстанції, враховуючи предмет спору, запропонований вид забезпечення позову, його співмірність с предметом спору та відсутність вказівки позивача чим невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у разі його задоволення, мав би відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Висновок суду першої інстанції щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду ґрунтується лише на припущеннях позивача, а відтак, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник ТОВ «УкрдебтПлюс» в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, в заяві на адресу суду просить справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує.

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» належним чином заздалегідь повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, його представники двічі (20 жовтня та 10 листопада 2021 року) не з`явились до судового засідання суду апеляційної інстанції. 10 листопада 2021 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт-Фактор» адвоката Гонтаренка А.К. надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв`язку з його необізнаністю з матеріалами апеляційної скарги та виділених матеріалів справи. Колегія суддів, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, вирішила розглядати справу за відсутності вказаних осіб, оскільки юридична особа, яка звернулась з апеляційною скаргою та була заздалегідь двічі повідомлена про час та розгляд справи, має можливість заздалегідь укладати договори з представниками та направити до суду апеляційної інстанції представника своєчасно.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який заперечує проти апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Такими видами забезпечення є, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Установлено, що позивач пред`явила позов про визнання недійсними договору факторингу та договору про відступлення права вимоги від 19.03.2021 року, що укладені між ТОВ «Укрдебт Плюс» та ТОВ «ФК Еліт Фактор», скасування рішення держаного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Савченко К.М. від 06.07.2021 року щодо державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ Фінансова компанія «Еліт-Фактор», визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка в тому числі є предметом позову, до розгляду справи по суті, суд першої інстанції встановив, що між сторонами дійсно виник спір в тому числі, стосовно спірного об`єкта нерухомого майна, що належало позивачу на праві власності, іпотекодержателем якого були відповідачі по справі.

Перевіривши викладені заявником обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, суд першої інстанції вважав їх достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, вид забезпечення позову є співмірним з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, суд першої інстанції, перевіривши доводи заяви представника ОСОБА_1 адвоката Харченка Д.М. про забезпечення позову, встановив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вважав, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому, чи існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 405/137/19 за позовом про визнання відсутності прав іпотекодержателя, визнання недійсним договорів про передачу прав за іпотечними договорами та скасування записів, вирішуючи питання про задоволення заяви про забезпечення позову, Верховний Суд зробив правовий висновок такого змісту: забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на спірне нерухоме майно, є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Колегія суддів наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 759/5175/20, від 22 січня 2020 року у справі № 521/5896/19.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, і обраний вид забезпечення позову є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовують, відповідно підстави для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в забезпеченні позову відсутні.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Федак Лілії Романівни, яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фактор», залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: С.В. Радченко

Г.В. Семиженко