ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9077/21 Справа № 176/404/21 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 01 червня 1995 року по 27 травня 1998 року та в період з 11 листопада 2008 року по 16 травня 2017 року працював на шахті «Інгульська», яка є структурним підрозділом ДП «СхідГЗК». За весь час роботи у відповідача, він займав різні посади, зокрема працевлаштовувався на посаду підземного гірника 4-го розряду, з повним робочим днем у підземних умовах, з 11 листопада 2008 року повторно був працевлаштований підземним гірником з повним робочим днем у підземних умовах, з 02 вересня 2009 року був переведений учнем машиніста електровозу підземної дільниці шахти з повним робочим днем у підземних умовах, з 15 жовтня 2009 року був переведений підземним машиністом електровозу 5-го розряду з повним робочим днем у підземних умовах, з 01 червня 2012 року переведений підземним машиністом електровозу 6-го розряду з повним робочим днем у підземних умовах праці та на даній посаді працював до моменту свого звільнення. Враховуючи тривалі трудові правовідносини позивача з відповідачем в шкідливих умовах праці, це зрештою негативно вплинуло на стан здоров`я та призвело до незворотних несприятливих наслідків для позивача у вигляді встановлення йому хронічного професійного захворювання.

За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено зв`язок між захворюванням позивача та його роботою в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» та зроблено висновок, що причинами виникнення в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) стала робота в умовах шкідливої дії: підвишені та знижені температури, температури поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,0+15,2 градуси цельсія, рівень вологості та рухомості повітря - вологість становила 90-94%, при нормі 60-95%, рухомість становила 0,2-0,78 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, на Інгульсікій шахті ДП «СхідГЗК» рівень вібрації загальна транспортна 109дБ при нормі 107дБ, рівень фізичного перевантаження, який полягав: час перебування в незручній та вимушеній робочій позі, кількість вимушених (більше 30 градусів) нахилів корпусу відноситься до ІІІ класу 1 ступіню важкості трудового процесу, за показниками напруженості праці (вірогідний ризик для власного життя та нерегулярна змінність роботи) ІІІ клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. Враховуючи вказане, комісією було встановлено, що постійний вплив шкідливих факторів на здоров`я позивача під час виконання ним робочих обов`язків призвів до виникнення в позивача професійного хронічного захворювання. Після чого позивача було направлено на огляд до МСЕК та пройшовши вже повторно огляд в МСЕК 05 березня 2019 року позивачеві було встановлено 60% втрати працездатності та встановлено безстроково 3-тю групу інвалідності, що фактично підтверджує сталий розвиток захворювання позивача.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Розмір моральної шкоди відповідач визначив у 360 000,00 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 - 120 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1200 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди зі 120 000 грн. до 360 000 грн.

Від ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому останнє не погоджується з доводами апелянта та просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В свою чергу, не погодившись з таким рішенням суду ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача - ОСОБА_1 , останній дійсно працював в період з 01 червня 1995 року по 27 травня 1998 року та в період з 11 листопада 2008 року по 16 травня 2017 року на шахті «Інгульська», яка є структурним підрозділом ДП «СхідГЗК». За весь час роботи позивач ОСОБА_1 займав різні посади, зокрема працевлаштовувався на посаду підземного гірника 4-го розряду, з повним робочим днем у підземних умовах, з 11 листопада 2008 року повторно був працевлаштований підземним гірником з повним робочим днем у підземних умовах, з 02 вересня 2009 року був переведений учнем машиніста електровозу підземної дільниці шахти з повним робочим днем у підземних умовах, з 15 жовтня 2009 року був переведений підземним машиністом електровозу 5-го розряду з повним робочим днем у підземних умовах, з 01 червня 2012 року переведений підземним машиністом електровозу 6-го розряду з повним робочим днем у підземних умовах праці та на даній посаді працював до моменту свого звільнення 16.05.2017 року (а.с.9-11).

Актом Форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 лютого 2018 року було встановлено, що професійне захворювання позивача ОСОБА_1 виникло за таких обставин: тривалий час роботи зі шкідливими та важкими умовами праці на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» та ТОВ «БМУ-8 Метробуд». Підвищені та занижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони +10,0 +15,2 градуси Цельсія при нормі +17 +26. Рівень вологості та рухомості повітря вологість 90-94% при нормі 60-95%, рухомість 0,2-0,78 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с, рівень вібрації загальна транспортна при роботі на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК» 109дБ при нормі 107 дБ, рівень вібрації локальна ТОВ «БМУ-8 Метробуд» 130 дБ при нормі 112 дБ. Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній та вимушеній робочій позі, кількість вимушених (більше 30 градусів) нахилів корпусу відносяться до ІІІ класу 1 ступіню важкості трудового процесу. За показниками напруженості праці (вірогідний ризик для власного життя та нерегулярна змінність роботи) ІІІ клас 2 ступінь напруженості трудового процесу.(а.с. 12-14).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 06.02.2018р. №204 ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від комбінованої дії загальної та локальної вібрації: виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частинами акроангіспазмами та трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С5, С6, С7) та попереково-крижовому (L5, S1) рівнях з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Захворювання професійне, 06.02.2018р.(а.с.17-18).

Відповідно до виписки-епікрізу №425/95 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №19» МОЗ України від 07 лютого 2018 року позивачу ОСОБА_1 встановлено анологічний попередньому діагноз.(а.с.19).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 05.03.2019 року №173429 ОСОБА_1 повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності з 01.04.2019 року з причин професійного захворювання та ОСОБА_1 протипоказана робота в умовах впливу вібрації, фізичного навантаження, в несприятливих умовах(а.с.22).

Довідкою від 05.03.2019 року № 011992 ОСОБА_1 повторно безтерміново встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60 %(а.с.22).

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ст. 1 Гірничого закону України, до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо- геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я, їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно з ст. 38 Гірничого закону України, до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

Враховуючи характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань позивача, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам процесуального та матеріального права на підставі досліджених доказів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він в повному обсязі виконував обов`язки, передбачені ст.ст.153,158 ЦПК України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.

Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині визначення розміру моральної шкоди у розмірі 360 000 грн. та про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував тяжкість заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, тяжкість наслідків, які настали, втрату позивачем професійної працездатності та помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позову, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, враховуючи, що позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності безстроково, у зв`язку з чим моральна шкода, яка йому завдається з дня отримання професійної травми, продовжує йому завдаватись і по теперішній час, суд першої інстанції правильно і обґрунтовано встановив йому розмір завданої моральної шкоди у сумі 120 000 грн.

Визначена судом першої інстанції сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.

Отже, передбачених ст. 376 ЦПК України порушень норм процесуального та матеріального права, які б могли призвести до скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко