Справа №1412/4883/12
Провадження № 22-ц/812/1891/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретері судового засідання - Колосовій О.М.,

за участі представника стягувача - ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 - Власенка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

представника боржника ОСОБА_2

адвоката Власенка Сергія Олександровича

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Бобровою І.В., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Інновація» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №1412/4883/12,-

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2021 року товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Інновація» (далі ТОВ «ФК «Інновація») звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №1412/4883/12.

В обґрунтування заяви вказували, що 09 грудня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2/487/1554/2013 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованості за кредитним договором №П_056/41_08 від 08 серпня 2008 року в розмірі 1619429,89 грн. Головним державним виконавцем Заводського відділу державного виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ( далі Заводський відділ ДВС) винесено постанову від 26 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №50931195 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

02 червня 2017 року заступником начальника Заводського відділу ДВС винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме замінено стягувача на ТОВ «ФК «Інновація» відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2017 року.

Постановою заступника начальника Заводського відділу ДВС від 26 липня 2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу, який разом з іншими документами направлені ТОВ «ФК «Інновація» на адресу: м. Київ, вул. Івана Кудрі, 39. Проте, станом на 26 березня 2021 року ТОВ «ФК «Інновація» оригінал виконавчого листа не отримувало.

Крім того, з 21 червня 2018 року офіційна поштова адреса та адреса місцезнаходження (листування) ТОВ «ФК «Інновація» є: м. Київ, вул. Сурикова, буд.3.

Також зазначають, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2020 року було визнано неправомірними дії державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 липня 2018 року у виконавчому провадженні №50931195, у зв`язку з чим, 11 листопада 2020 року заступником начальника Заводського відділу ДВС було винесено постанови про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 липня 2018 року та відновлення виконавчого провадження №50931195.

Разом з тим, 28 грудня 2020 року заступником начальника Заводського відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з непред`явленням стягувачом виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що ТОФ «ФК «Інновація» отримавши 17 листопада 2020 року постанову про відновлення виконавчого провадження не пред`явило виконавчий лист на виконання протягом місяця.

Однак таке твердження не відповідає дійсності, оскільки з 26 липня 2018 року ні постанову про поверненні виконавчого документу, ні оригінал виконавчого листа ТОВ «ФК «Інновація» не отримувало, відтак не мало змоги повторного його пред`явити до виконання.

Отже, станом на 26 березня 2021 року у Товариства відсутній оригінал виконавчого листа, що свідчить про його втрату.

Вищенаведені обставини унеможливлюють виконання рішення суду та фактично позбавляють ТОВ «ФК «Інновація» можливості захисту своїх інтересів.

Зважаючи на наведені обставини, Товариство просило про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №2/487/1554/2013 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованості за кредитним договором №П_056/41_08 від 08 серпня 2008 року в розмірі 1 619 429,89 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2021 року заяву задоволено.

Видано стягувачу Товариству з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Інновація» дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 1412/4883/12.

Обґрунтовуючи задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа , суд першої інстанції посилався на те, що 11 листопада 2020 року постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа була скасована, а виконавче провадження №50931195 відновлено, у зв`язку з чим, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, без дублікату виконавчого листа виконання рішення суду, яке тривалий час залишається не виконаним, є неможливим.

В апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Власенка С.О. не погоджується із вказаною ухвалою суду першої інстанції, просить про її скасування та ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Зокрема, зазначає, що виконавчий лист набув чинності 09 жовтня 2013 року відповідно до положень п.2 ч.1 ст.22 Закону України « Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року). Строк пред`явлення виконавчого листа сплив 10 жовтня 2014 року, між тим 12 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження №45809948, яке постановою державного виконавця від 18 березня 2016 року закінчено та виконавчий лист повернуто стягувачу.

Отже, на 18 березня 2016 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був закінчений та за вищенаведеного також був відсутній строк для перебігу його строку дії.

26 квітня 2016 року було повторно відкрито виконавче провадження. Однак на думку апелянта, у зв`язку із повторним відкриттям виконавчого провадження, положення нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» щодо трирічного строку на виконавчий лист не розповсюджуються і постанови ДВС такий строк не відновлюють та не продовжують в силу положень закону.

Стягувач не звертався із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З врахуванням наведеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції видав дублікат на документ строк дії якого сплив.

Також судом першої інстанції не враховано встановлені обставини справи, які викладені в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2020 року, за якою суд встановив правомірність повернення виконавчого листа на підставі п.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інновація» просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Решта учасників справи правом на подачу відзиву на час розгляду справи судом не скористалися.

Представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Власенко С.О. у судовому засіданні апеляційну підтримав, просив про її задоволення.

У суді апеляційної інстанції представник стягувала апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених ст. 367 ЦПК України межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17,від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа стягувач вказував, що оригінал виконавчого документа стягувачем від Заводського відділу ДВС отримано не було, він був втрачений та місцезнаходження його не відоме, що унеможливлює виконання рішення суду, а, отже, ТОВ «ФК «Інновація» фактично позбавлене можливості захисту своїх інтересів.

Крім того, з 21 червня 2018 року офіційна поштова адреса та місцезнаходження юридичної особи є м. Київ, вул.Сурикова, буд.3, тоді як постанова про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого документа було направлено на адресу м. Київ, вул. Івана Кудрі,39 ( т.5 а.с.9,19).

Задовольняючи вказану заяву суд першої інстанції виходив із того, що оригінал виконавчого листа втрачено, постановою державного виконавця від 11 листопада 2020 року скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа, а виконавче провадження поновлено, у зв`язку з чим, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, тривалий час судове рішення залишається невиконаним, а тому існують підстави для видачі його дубліката.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2013 року, в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «Скай Кепітал» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 1 619 429 грн. 89 коп. (т.1 а.с. 151-154, 199-200).

Зазначене рішення набрало законної сили, та 09 грудня 2013 року, на його підставі, Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист (т.1 а.с. 205, 209, т.3 а.с.3).

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС від 14 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження №45809948 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа ( т.1 а.с. 216).

06 жовтня 2015 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва, за заявою представника ТОВ «Скай Кепітал», замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Скай Кепітал» на ТОВ «Фінанс Траст Груп» (т. 1 а.с. 229).

Проте, виконавчий лист постановою державного виконавця відділу ДВС від 18 березня 2016 року було повернуто на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року( у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого мана виявилися безрезультатними)( т.3 а.с.3).

26 квітня 2016 року постановою головного державного виконавця Заводського відділу ДВС відкрито виконавче провадження №50931195 про примусове виконання виконавчого листа № 2/487/1554/2013, виданого 09 грудня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ«Скай Кепітал» заборгованості за кредитним договором №П_056/41_08 від 08.08.2008 р. в розмірі 1 619 429,89 грн., з яких: 1 510 608,37 грн. - заборгованість за кредитом, 99 675,96 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 9 145, 56 грн. - пеня ( т.3 а.с.4).

16 березня 2017 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва, за заявою ТОВ «ФК «Інновація» було замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінанс Траст Груп» на ТОВ «ФК «Інновація» (т. 3 а.с. 28).

26 липня 2018 року постановою державного виконавця було повернуто виконавчий документ № 2/487/1554/2013, що виданий 09 грудня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованості за кредитним договором №П_056/41_08 від 08.08.2008 в розмірі 1 619 429,89 грн. стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними( т.5 а.с. 8).

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п.1-4 частини 9 ст.71 цього закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Неможливість отримання детальної інформації про виконання та повернення виконавчого документа стягувачу, не має тлумачитися на користь боржників, так як виконавча служба є органом влади, діючим від імені держави, яка має гарантувати належне виконання судового рішення. Повернення державною виконавчою службою виконавчого документа засобами поштового зв`язку, відсутність у державної виконавчої служби доказів отримання адресатом надісланої йому адресної кореспонденції є обставинами, які доводять втрату виконавчого документа не з вини стягувача.

Отже, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06.

За матеріалами справи, постанова державного виконавця від 26 липня 2018 року направлялася ТОВ «ФК «Інновація» на адресу м. Київ, вул. Івана Кудрі,39. Проте, у матеріалах справи відсутні докази одержання, як постанови про повернення від 26 липня 2018 року, так і виконавчого документу стягувачем, який заперечує факт такого одержання. Зважаючи на таке, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про втрату виконавчого листа при пересилці не з вини стягувача, що в свою чергу, фактично позбавляє стягувача можливості стягнути заборгованість в примусовому порядку.

Разом з тим, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2020 року визнано неправомірними дії заступника начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 липня 2018 року у виконавчому провадженні №50931195 ( т.4 а.с.65-69).

З врахуванням висновків вищевказаної постанови державного виконавця, постановами заступника начальника Заводського відділу ДВС від 11 листопада 2020 року:

-скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 липня 2018 року;

-відновлено виконавче провадження №50931195 та надано ТОВ «ФК «Інновація» місячний строк з дня надходження постанови пред`явити виконавчий документ до виконання, які направлені на адресу стягувача та ним отримані ( т.5 а.с.14,15). Вказані постанови державного виконавця були отримані стягувачем 17 листопада 2020 року, що підтверджується матеріалами справи ( т.4 а.с.97-103).

У зв`язку з непред`явленням виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у місячний строк, 28 грудня 2020 року заступником начальника Заводського ВДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №50931195( т.5 а.с.16).

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11листопада 2019 року у справі № 5/229-04, від 23 травня 2019 року у справі № 5023/1702/12, від 21 січня 2019 року у справі № 916/215/15-г).

За матеріалами справи, виконавчий лист виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 09 грудня 2013 року, повторно пред`явлений і постановою державного виконавця від 26 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження. На підставі постанови державного виконавця від 26 липня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачеві, однак на адресу останнього цей документ не надійшов. З огляду на викладене, строк потрібно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 464/10793/13-ц (провадження № 61-19536св19).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно частиною 5 стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2019 рік) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

На момент подачі заяви про видачу дубліката виконавчого листа 29 березня 2021 року, строк на пред`явлення виконавчого листа, не сплив. А відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Вищенаведене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду №2-836/11 від 21 серпня 2019 року.

З врахуванням викладеного, аргументи апеляційної скарги про необхідність звернення стягувача із заявою про поновлення пропущеного строку є неприйнятними.

Щодо доводів апеляційної скарги про закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання ще під час первісного подання виконавчого документу у 2014 році, то такі не впливають на правильність висновків суду при вирішені питання про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки ОСОБА_2 був обізнаний про відкриття виконавчого провадження у 2014 році, проте таке рішення державного виконавця у встановленому законом порядку не оскаржував.

Інших аргументів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а відтак суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Власенка Сергія Олександровича залишити без задоволення, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 05 листопада 2021 року.