Провадження № 22ц-824/5323/21 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

24 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вінтерм» про повернення сплачених коштів за непоставлений товар та сплату неустойки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

У подальшому, представник ПП «Вінтерм» звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення (вироку) у кримінальному провадженні № 006624 від 13 вересня 2019 року, посилаючись на те, що між сторонами не було укладено договору на постачання продукції і підприємство не отримувало коштів від позивача, і у рамках вказаного кримінального провадження здійснюється розслідування незаконних дій інших осіб, які, на думку відповідача, привласнили передані позивачем кошти, і саме у межах кримінального провадження будуть встановлені обставини, які мають значення для вирішення вказаної справи.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 006624 від 13 вересня 2019 року.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом було порушено норми процесуального права та не враховано, що у даній справі склались цивільно-правові відносини, які пов`язані з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, а зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, при цьому наявність кримінального провадження щодо дій ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України не зумовлює об`єктивної неможливості для розгляду цивільної справи, через що вважає оскаржувану ухвалу незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи неможливий до вирішення кримінального провадження № 006624 від 13 вересня 2019 року, оскільки у межах цього кримінального провадження встановлюються факти, що мають значення для вирішення по суті даної справи.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПП «Вінтерм» на його користь 28 800 грн. у якості повернення сплаченої за непоставлений товар грошової суми, а також 39 744, 00 грн. неустойки.

Обґрунтовуючи позов, посилався зокрема на те, що 29 липня 2019 року він замовив у ПП «Вінтерм» відповідний товар, за що ним було сплачено 28 800 грн., однак відповідач цей товар у належні строки не поставив.

У подальшому, представник відповідача подав заяву, в якій просив зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням (вироком) у кримінальному провадженні № 006624 від 13 вересня 2019 року (а.с.132-133).

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої

статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду

від 24 червня 2020 року у справі № 761/47606/17 (провадження

№ 61-6672св20) та від 09 грудня 2020 року у справі № 520/57/17-ц (провадження № 61-22485св19), визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд, свої висновки щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, а лише констатував існування кримінального провадження щодо дій інших осіб, не зазначив, яких саме доказів не вистачає суду для прийняття судового рішення та не зазначив встановлення яких саме обставин у даній справі неможливе до розгляду іншої справи по суті, та в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати у зв`язку із неповним дотриманням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: