Справа № 585/2556/21
Номер провадження 2/585/975/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області і просить: стягнути з Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, код ЄДРПОУ 04389035 на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 56 478,90 грн. (п`ятдесят шість тисяч чотириста сімдесят вісім ) грн. 90 коп. В обґрунтування позову вказала, що у період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2020 року вона, знаходилась у трудових відносинах з Басівською сільською радою, з 30 листопада 2020 р. Басівську сільську раду було реорганізовано шляхом приєднання до Хмелівської сільської ради. З 30 листопада 2020 р. до 31 грудня 2020 р. вона знаходилась у трудових відносинах з Хмелівською сільською радою, що підтверджується записами у трудовій книжці. Станом на 31.12.2020 року кількість невикористаної відпустки складає 14 календарних днів за період роботи з 01.03.2019 по 01.03.2020 року, 20 календарних днів за період роботи з 01.03.2020 року по 31.12.2020 р. 31 грудня 2021 року вона була звільнена за згодою сторін. Остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення, а саме 31.12.2020 р., відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів за невикористану відпустку. Виплата компенсації за 34 дні невикористаної відпустки здійснена 18.08.2021р. Дана обставина підтверджується випискою банку. За її розрахунком середній заробіток складає 56 478,90 грн., а саме: заробітна плата за жовтень 2020 р. - 6 695,50 грн., заробітна плата за листопад 2020 р. - 8 608,50 грн. В жовтні 2020 р. - 21 робочий день, в листопаді 2020 р. - 21 робочий день. Середньоденна заробітна плата позивача складає 364,38 грн. 6 695,50 + 8 608,50 = 15 304,00 грн.15 304,00 : 42 дні = 364,38 грн.Кількість робочих днів у січні 2021 р. - 19 днів, лютому 2021 р. - 20 днів, березні 2021 р. - 22 дні, квітні 2021 р. - 22 дні, травні 2021 р. - 18 днів, червні 2021 р. - 20 днів, липні 2021 р. - 22 дні, серпні 2021 р. - 12 днів. Всього 155 дні.Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає:364,38 * 155 дні = 56 478,90 грн.За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 56 478,90 грн.У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до дня фактичного розрахунку пройшло 155 робочих дні, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 56 478,90 грн.

Ухвалою судді від 06 вересня 2021 року провадження у справі відкрито і, на підставі п.2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, яка має імперативний характер, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити.

Суду пояснила, що вона працювала у Басівській сільські раді і звільнилася 31 грудня 2020 року. В день звільнення вона працювала. Після переведення у Хмелівську сільську раду, через деякий час, її звільнили. При звільненні їй не виплатили компенсацію за час затримки розрахунку. Раніше вона вже зверталася до суду але їй у задоволенні позову було відмовлено, так як не було необхідної довідки. В раніше поданому позові вона теж ставила питання щодо невиплати їй компенсації та середнього заробітку. Після цього сільською радою їй було здійснено виплату в розмірі 6423,88 грн. за невикористані 34 дні відпустки. Необхідну довідку про кількість днів невикористановї відпустки вона отримала у січні місяці за підписом старости. Сумму заборгованості вона розраховувала до 18 серпня 2021 року.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та суду пояснила, що на день звернення до суду грошова компенсація була сплачена за всі 34 дні 18 серпня 2021 року. Сума позову обрахована за весь час. Виконати вимоги про проведення розрахунку 31 грудня, в день звільнення вони не могли так як відповідно ст. 3 «Бюджетного кодексу України» бюджетний період закінчується 31 грудня і казначейська служба здійснює видатки до 30 грудня 2020 року. Тобто вони не могли нарахувати і виплатити таку компенсацію безпосередньо у день звільнення. Хмелівська громада створилася після 25 жовтня 2020 року і бюджети сільських рад які увійшли до громади не були об`єднані до 31 грудня, тому ця сума не була виплачена. Слободюк працювала головним бухгалтером і вона знала ці норми і розуміла неможливість виплат таких коштів 31 грудня 2020 року. Крім цього бюджетний рік закінчується 30 грудня. Заклад в якому працювала позивач перейшов у комунальну власність без реорганізації. З 21 січня її влаштували на роботу у сільску раду землевпорядником у с. Басівка. 26 лютого вона знову звільнилася, а 2 березня прийнята на посаду працівника з благоустрою, але вона працювала до 30 квітня 20 року і після того знову звільнилася. На їх думку розмір суми який просить сплатити позивач завищений. Арифметично сума виплати визначена правильно. У серпні 2021 року ОСОБА_1 виплатили кошти вже після її звернення. Вони взагалі не знали про наявність даної ситуації, дізнались лише 8 червня 2021 року отримавши довідку від Басівського старостату. ОСОБА_1 звільняли за розпорядженням голови сільської ради, але в наказі не було вказано провести виплати. Чи працювала позивач у день звільнення їй не відомо, тому що вона працює з 5 січня 2021 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працююча в Хмелівській сільській раді Роменського району Сумської області, 31.12.2020 року звільнена з займаної посади за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, згідно розпорядження №39-К від 31.12.2020 року. Вказане підтверджено копією трудової книжки. (а.с.5)

Згідно довідки № 87 від 08.06.2021 року виданої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області, ОСОБА_1 , 1959 року народження у 2020 році працювала на посаді бухгалтера Гаївського дитячого садка «Колосок» Басівської сільської ради Роменського району Сумської області. Згідно даних перебувала у тарифній відпустці з 14 серпня 2020 року терміном 10 календарних днів за період робот из 01.03.2019 року по 01.03.2020 року. Станом на 31.12.2020 року кількість невикорастаної відпустки складає 14 календарних днів за період роботи з 01.03.2019 року по 01.03.2020 року, 20 календарних днів за період роботи з 01.03.2020 року по 31.12.2020 року. (а.с.10)

Відповідно довідки №21 від 22.07.2021 року виданої Хмелівською сільською радою Роменського району Сумської області ОСОБА_1 в тім, що вона дійсно працювала бухгалтером Гаївського дитячого садка і її нарахована заробітна плата в 2020 році склала 91559,27 грн. по місяцях: січень - 6118,00 грн., лютий -7273,00 грн., березень- 6695,50 грн., квітень 6695,50 грн., травень-6695,50 грн., червень-7195,50 грн., липень 8608,50 грн., серпень 10686,77 грн., вересень 6695,50 грн., жовтень -6695,50 грн., листопад 8608,50 грн., грудень- 9591,50 грн. (а.с.11)

Як вбачається з виписки по картці АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 18.08.2021 року на її рахунок було зараховано зарплата від Хмелівської сільської ради сума якої становить 6423,88 грн. (а.с.12) .

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку що у відповідності з чинними нормами КЗпП, ОСОБА_1 при звільненні не було вчасно сплачено всіх належних звільненому працівникові сум і дана виплата була здійснена лише 18.08.2021 року, що призвело до порушення відповідачем конституційного права позивача.

Вирішуючи питання правильності визначеного позивачем розміру заявленої до стягнення суми, суд виходить з того що позивач у судовому засідання пояснив арифметичний спосіб визначення суми і обґрунтував такий спосіб та визначену суму, а відповідач не оспорював правильності її визначення.

Що стосується заперечень відповідача щодо неможливості виплати такої суми 31 грудня та незнання про таку ситуації до червня 2021 року, то суд вважає що така ситуація ніяким чином не залежала від позивача. Така ситуація склалася внаслідок неналежного виконання працівниками відповідача обов`язків. Саме на відповідача покладено обов`язок визначати розмір сум, належних працівнику до виплати на час звільнення.

Відповідальність за несвоєчасний розрахунок визначена КЗпП України, а саме ст. 117, і виключень, за несвоєчасний розрахунок, навіть за наявності поважних причин, дані норми не містять.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити, стягнувши з Хмелівської сільської ради Сумської області, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку (18.08.2021року) в сумі 56478,90 грн.

Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.116 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задоволити.

Стягнути з Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку п`ятдесят шість тисяч чотириста сімдесят вісім гривень дев`яносто копійок (56 478,90 грн.) з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів.

Стягнути з Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, код ЄДРПОУ 04389035, на користь держави судовий збір в розмірі дев`ятсот вісім гривень ( 908 грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.11.2021 року

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга