РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2018року, яке змінено постановою Херсонського апеляційного суду від 17.04.2019 року в цивільній справі № 766/9555/17 стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму основного боргу в розмірі 240 240, 00 грн., проценти за користування в розмірі 18 018,00 грн., судовий збір у розмірі 672,00 грн. Рішення набрало законної сили 17.04.2019 року. На виконання рішення Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист № 766/9555/17.

До теперішнього часу відповідач не сплатив заборгованість за виконавчим документом.

У своєму рішенні від 18.10.2018року Херсонський міський суд Херсонської області у справі №766/9555/17 установив і цей доведений факт не спростував відповідач, що відповідно до письмової розписки від 01.09.2014року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі 8000 доларів США та 1000 євро, які зобов`язався повернути в строк до 15.01.2015року. Також зобов`язався сплачувати 2.5% за користування грошовими коштами в місяць від суми боргу, а у разі неповернення боргу 0,3% від залишку заборгованості щоденно.

Згідно зі ст. 549 ЦК України пеня може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного всього грошового зобов`язання, а тому пеня 0,3% щоденно від суми боргу 258 258,00грн. за період з 20.05.2018року по 20.05.2019року складає 282 792,00грн.( 365? 0,3%? 258 258,00 :100 = 109,5%?2582,51(1%) =282 792,00грн.).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.

Тому, з боржника підлягають стягненню 3% річних від суми боргу 258 258,00 грн. за період з 20.05.2016 року по 20.05.2019 року в сумі 23 243,00 грн. (3%?3роки) ?258 258,00:100%. 9%?2582,5грн.(1%) = 23243,00 грн.

За змістом ст.1 Закону України від 03.07.1991року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції(індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Отже, індексація від суми боргу 258 258,00грн. складає 57 049,00грн.(сукупний індекс інфляції 122,09 ).

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549-552, 611, 625, 1046-1050 ЦК України позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 пеню за період з 20.05.2018року по 20.05.2019року в розмірі 282 792,00грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 20.05.2016року по 20.05.2019року в розмірі 23 243,00грн., індексацію за період з 01.06.2017року по 20.05.2019року в розмірі 57 049,00грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 31.07.2019року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушенні, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2018 року, зміненим постановою Херсонського апеляційного суду від 17.04.2019 року у цивільній справі № 766/9555/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 240 240, 00 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 18 018,00 грн., та судовий збір у розмірі 672,00 грн. Рішення набрало законної сили 17.04.2019 року.

На виконання рішення суду Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист № 766/9555/17.

03.06.2019року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Муценко Д.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59130136.

Згідно з довідкою начальника Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) від 12.06.2020року за №49155 на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження АСВП №61329379, до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання: АСВП №39230136 виконавчого листа 766/9555/17 18.10.2018 poку виданого, Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 258 930 грн.; АСВП № 01306932 виконавчого листа №766/2363/18, виданого 21.08.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 1199 доларів США; АСВП № 61306975 виконавчого листа № 766/2363/18, виданого 21.08.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 394,39 грн.

Станом на 12.06.2020 року вимоги виконавчого документу виконано частково. На рахунок стягувача ОСОБА_1 перераховано 19 503,49грн.

Отже, з ухваленням рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики , зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625ЦК України, за увесь час прострочення до повного фактичного виконання зобов`язання боржником.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Так, ст.625ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних, не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такі правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18, які суд відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Отже, вимоги позивача про стягнення на його користь 3% річних від суми боргу 258 258,00грн. підлягають задоволенню за період з 20.05.2016 року по 26.05.2021 року, день ухвалення рішення і складають 38 874,18 грн. (258258,0? 3%/100/365/? 1833 днів, фактично 5 років прострочення = 38 874,18 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 20.05.2018 року по 20.05.2019 року в сумі 282 792,00грн. суд виходить із того, що згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що в письмовій розписці від 01.09.2014 року сторони договору позики погодили сплату пені за прострочку платежу в розмірі 0,3% від залишку заборгованості щоденно.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною третьою ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Тому положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015року у справі №6-1120цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), які суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує при виборі та застосуванні норми права у спірних правовідносинах

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 282 792,00 грн., що перевищує суму простроченого зобов`язання, не є такою, яка б відповідала принципу справедливому розгляду і вирішенню справи та пропорційності у цивільному судочинстві, тому суд вважає можливим зменшити розмір неустойки за договором позики грошей з 282 792,00 грн. до 70 000,00грн.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційний втрат підлягають задоволенню за період з 01.06.2017 року 26.05.2021 року, дату ухвалення рішення суду.

Розрахунок інфляційних втрат здійснювався за такою формулою: інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) /100% - сума боргу

Отже, інфляційні втрати від суми боргу 258 258,00 грн. із дати початку розрахунку з 01.06.2017 року по 26.05.2021 року складають 83 468,99 грн. ( 258 258,00 грн. ? 132,32 (сукупний індекс інфляції, за період з 01.06.2017 року по 26.05.2021 року) /100 = 341 726,99 грн.- 258 258,00 грн.= 83 468,99 грн.).

Відповідно до п.1ч.2 ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 2904,68 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 551,553,549, 625, 1046 -1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 2-7,9-13, 81, 133, 141, 178,258- 259, 263- 265 , 274, 279ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пеню за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 70 000,00 грн., 3% річних в сумі 38 874,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 83 468,99 грн., а всього стягнути 192 343,17 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 2904,68 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В. Прохоренко