Справа № 131/1831/14-ц
Провадження № 6/131/29/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Балтака Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні без фіксування процесу технічними засобами заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі., -

встановив:

У вересні 2021 р. представник товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 р. у цивільній справі № 131/1831/14-ц задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , стягнуто із останнього заборгованості за кредитним договором № 014/0802/82/0056771 від 15.02.2013 р. та видано виконавчий лист.

26 січня 2021 р. Іллінецьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 липня 2021 р. постановлено замінити стягувача у виконавчому листі № 131/1831/14-ц з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал».

Отже, рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 р. у цивільній справі № 131/1831/14-ц не виконано, заборгованість за кредитним договором № 014/0802/82/0056771 від 15.02.2013 р. не погашена. Відповідно до умов договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги № 12/07/2021-01 від 12.07.2021 р. ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню ОСОБА_1 , який є боржником ТОВ «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал».

У зв`язку із зазначеним заявник просить суд замінити у виконавчому листі стягувача ТОВ «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

В судове засідання представник заявника не з`явився, подавши до суду заяву, в якій вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження підтримав та просив суд проводити судове засідання за його відсутності.

Боржник будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату проведення судового засідання до суду не з`явився.

У відповідності до абзацу 2 частини 3 статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши наявні докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 р. у цивільній справі № 131/1831/14-ц задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , стягнуто із останнього заборгованість за кредитним договором № 014/0802/82/0056771 від 15.02.2013 р. у розмірі 51 298,13 (п`ятдесят одна тисяча двісті дев`яносто вісім гривень 13 коп.) грн. та судовий збір у розорі 512,98 (п`ятсот дванадцять гривень 98 коп.) грн.

16 жовтня 2015 р. судом першої інстанції виданий виконавчий лист на виконання рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 р. у цивільній справі № 131/1831/14-ц (а.с. 4).

26 січня 2021 р. Іллінецьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с. 3).

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 липня 2021 р., залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2021 р. постановлено замінити стягувача у виконавчому листі у цивільній справі № 131/1831/14-ц з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал» (а.с. 5-7).

12 липня 2021 р. ТОВ «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України уклали Договір відступлення прав вимоги № 12/07/2021-1, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів (а.с. 8-9).

Згідно пункту 6.2.2 даного Договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається, що підтверджується актом прийому-передачі документації (а.с. 10).

У відповідності до умов даного Договору заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0802/82/0056771 від 15.02.2013 р., що підтверджується реєстром боржників (а.с. 11).

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення частини 1 статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина 3 статті 656 ЦК України); дарування (частина 2 статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При цьому частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд, розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. З аналізу зазначених норм права, з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах, можна зробити висновок про те, що лише при встановленні факту невиконання судового рішення, яким стягнуто заборгованість із боржника, у разі заміни кредитора, зокрема, на підставі відступлення прав вимоги, суд ухвалює рішення про заміну стягувача.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 р. № 6-122цс13 та підтверджено позицією Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 р. у справі № 2-230/11 та від 15 травня 2019 р. у справі № 370/2464/17.

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Правонаступництво, як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття право попередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Частиною 1 статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист й охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 р. у справі «Hornsby v. Greece», п. 40).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 р. у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 р. у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 р. у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 р. у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів виконання боржником рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 р. у цивільній справі № 131/1831/14-ц, за умови набуття заявником всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором № 014/0802/82/0056771, укладеним 15 лютого 2013 р. між останнім та акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», заява товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 18, 260, 261, 263, 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити.

Замінити стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімокомплект-Капітал» його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Кредит-Капітал» () у виконавчому листі № 131/1831/14-ц, виданого Іллінецьким районним судом Вінницької області про стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0802/82/0056771 від 15.02.2013 р. у розмірі 51 298,13 грн (п`ятдесят одна тисяча двісті дев`яносто вісім гривень 13 коп.) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її винесення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: