Справа № 685/1528/20
Провадження № 2/685/66/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

представника позивача Сторожука Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2020 року адвокат Сторожук Ю.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Теофіпольської селищної ради, заявивши вимогу визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) на підставі сертифіката серії ХМ № 0210931 від 22 лютого 1997 року за № 587, зареєстрованого на ім`я матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна вимога обґрунтована неможливістю в позасудовому порядку оформити прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оскільки у зв`язку із смертю ОСОБА_2 не встигла отримати вказаний сертифікат.

Представник позивача надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачем направлено до суду відзив, у якому просять повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через те, що пропущений строк позовної давності і позивачем не надано документів, що підтверджують поважність пропущення строку позовної давності.

Третьою особою надано суду письмові пояснення, відповідно до яких при вирішенні даного спору просить врахувати, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

Тому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та його структурні підрозділи відповідно до ст. 122 ЗК України не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності.

Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Пунктом 2 Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затвердженого Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п. 5 цього Порядку видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зокрема статтею 1, визначено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею 2 цього Закону, передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), чинного на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статей 1233 та 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими фізичними особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці відсутні, що підтверджується:

- текстом заповіту, посвідченого 14 березня 1996 року секретарем виконкому Вороновецької сільської Ради народних депутатів Теофіпольського району, Хмельницької області за № 4, відповідно до якого ОСОБА_2 все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповіла своєму синові ОСОБА_1 ;

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років в с. Немиренці Теофіпольського району Хмельницької області, місце реєстрації Воронівці сільська рада;

- витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 листопада 2020 року № 62337406 Теофіпольської державної нотаріальної контори про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 04 листопада 2020 року №667/01-16 про те, що в провадженні даної контори знаходиться спадкова справа за №202/2020 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом є її син, ОСОБА_1 , інших спадкоємців немає;

- довідкою Воронівецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 11 листопада 2020 року № 238 про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Проживала одиноко;

- довідкою (витягом із погосподарських книг Ільковецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області) про те, що в період з 1974 року по 1976 рік по особистому рахунку № НОМЕР_2 та в період з 1977 року по 1979 рік по особистому рахунку № НОМЕР_3 разом із ОСОБА_2 проживали ОСОБА_3 голова сім`ї (чоловік ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_1 сини.

20 листопада 1995 року Селянській спілці «Маяк» с. Воронівці Теофіпольського району Хмельницької області Вороновецькою сільською Радою народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області був виданий Державний акт серії ХМ № 019 на право колективної власності на землю, згідно якого підприємству передано у колективну власність 1272,6 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Вороновецької сільської Ради народних депутатів від 28 червня 1995 року № 32.

Акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 19.

ОСОБА_2 включена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до вищезазначеного державного акту, під номером 529.

Відділ у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у довідці від 05 листопада 2020 року № C-76/0-0.32-74/145-20 зазначає, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Воронівецькій сільській раді за ОСОБА_2 зареєстрований, але не виданий сертифікат серії ХМ № 0210931 від 22 лютого 1997 року за № 587. У цій же довідці Відділ у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомляє, що надати сертифікат на право на земельну частку (пай), який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 немає можливості у зв`язку з його відсутністю.

Частиною 2 статті 23 ЗК України 1990 року, як вид документу, що посвідчує право на землю, визначено державний акт на право колективної власності на землю, який видається колективному сільськогосподарському підприємству сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктами 1, 2 та 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Громадянам видається сертифікат про право на земельну частку (пай).

Пунктом 17 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати про право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Враховуючи те, що Селянська спілка «Маяк» с. Воронівці набула право колективної власності на землю ще до смерті ОСОБА_2 , тому ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай), про що також свідчить факт реєстрації за ОСОБА_2 сертифіката серії ХМ № 0210931 від 22 лютого 1997 року за № 587, тому право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини ОСОБА_2 , незважаючи на те, що вказаний сертифікат остання не встигла отримати у зв`язку із смертю.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2020 р. № 667/02-31, єдиною підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка знаходиться на території Воронівецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16 квітня 2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)...

Згідно ч.2 ст.12 ЗУ «Про власність»: Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати майнове право чи об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

Дослідивши докази в їх сукупності суд дійшов переконання, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , але позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити спадщину, тому позов підлягає задоволенню.

Судом не вбачається підстав для відмови у позові внаслідок спливу строку позовної давності, виходячи з наступного.

Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, - це строк, впродовж якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Спадщина, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Спірна земельна частка (пай) фактично є невитребуваною земельною ділянкою, визначення якої дано у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а саме, це земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що у разі, якщо до 1 січня 2025 року власник не витребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Тобто позивач, як спадкоємець, звернувся за захистом свого права в межах встановлених для цього строків, тому перебіг строку ще не розпочався.

На підставі ст.ст. 524, 549 ЦК України (ред. 1963 р.), ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст.152 Земельного кодексу України, ст. ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», керуючись ст.ст. 10, 60, 158, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0210931, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 22 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Воронівецькій сільській раді за № 587, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 листопада 2021 року.

Суддя А.П. Самойлович