Справа № 182/4098/21
Провадження № 2/0182/2336/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мама ОСОБА_3 , яка проживала в будинку АДРЕСА_1 . У житловому будинку з надвірними будівлями, за місцем її проживання, вона була зареєстрована одна і будинок, в якому вона мешкала, належав в цілому їх батькові ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 19.01.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Нікопольської районної Ради народних депутатів № 300/1 від 29.12.1987 року (загальною площею житлового будинку «А» («а» - сені) 49,0 кв.м, жилою площею - 36,6 кв.м; з надвірними будівлями: літньою кухнею «Б», підвалу «В», сараю «Г», сараю «Д», сараю «в», вбиральні Ж, водопроводу № 1, 2-8 парканів, І замощення), зареєстрованого за ОСОБА_4 в КП «Нікопольське МБТІ» в реєстровій книзі № 1-69а, вартістю 48 600,00 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку від 22.06.2021 року та свідоцтвом про право приватної власності на жилий будинок від 19.01.1988 року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день його смерті за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 була зареєстрована тільки мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлого, так як сумісно мешкала з батьком все життя і була зареєстрована з ним на момент відкриття спадщини. Але спадщину мати на себе не переоформила після смерті батька. Крім того, померлій належала земельна ділянка, площею 4,030 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради й передана ОСОБА_3 (пай № 645) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у приватну власність на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 389-р від 10.10.2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 571 від 27.12.2002 року (ІІІ-ДП № 056860; кадастровий номер земельної ділянки: :01:010:0347, площею 4,030 га). Ринкова вартість цієї земельної ділянки складає 65 100,00 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку земельної ділянки від 22.06.2021 року та державним актом на право приватної власності на землю (ІІІ-ДП № 056860). Спадкоємцями після смерті мами є вона та її рідна сестра - відповідач по справі, інших спадкоємців немає. На день смерті мами вона мешкала з нею з 2014 року (після смерті батька) однією родиною, тому, що мама була похилого віку, хворіла (довідка № 12 Чкаловської АЗПСМ про стан здоров`я мами) і її треба було доглядати. Її проживання з мамою в цьому будинку підтверджується актом Чкаловської сільської ради від 23.06.2021 року. Відповідачка як донька постійно приходила та також доглядала за мамою, коли вона була тимчасово відсутня (на роботі). Вони разом з відповідачкою користувалися земельною ділянкою, на якій садили овочі. Маму поховала вона і всі витрати взяла на себе. Вона зверталась з відповідачем до нотаріуса про прийняття спадщини ще до спливу 6 місяців (у Першу Нікопольську державну нотаріальну контору), де їм казали, що рано, приймете пізніше - карантин з-за пандемії. Коли звернулися завчасно, то Перша Нікопольська державна контора вже не приймала документи з посиланням на роботу в карантиному режимі, казали, щоб вони направили заяви з документами поштою. Вже пізніше державним нотаріусом Ткачовою Л.П. їм був призначений час, в який вони прийшли, але нотаріус не приймала, - захворіла. Вони здали заяви пізніше, вона - про прийняття спадщини та видачі документів про право власності після смерті мами, відповідачка - про відмову від спадщини на її користь, так як вона спадщину вже прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлої та сумісно мешкала зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини (і жили вони однією родиною з померлою з 2014 року). Але, після її звернення державний нотаріус, вивчивши всі документи, відмовила у вчиненні нотаріальної дії та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2021 року за № 548/02-31, у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вказавши у Постанові, що, згідно ст.1269 п.1 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, вона заперечує проти цієї фрази, оскільки вона з мамою мешкала з 2014 року і сказала про це державному нотаріусу. У встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що на день смерті мами постійно мешкала зі своєю мамою за місцем її реєстрації, жила з нею однією родиною, мала загальний бюджет з мамою, турбувалася про матір у період її хвороби, тобто мешкала з мамою однією родиною на день смерті з 2014 року (після смерті батька) на час відкриття спадщини, незважаючи на те, що була зареєстрована за іншою адресою. Жилим будинком батька та мами вона користується до цього часу, вважає, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння майном. В зв`язку з чим звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.66). Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала (а.с.67).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін по справі ОСОБА_3 (а.с.8), яка проживала в будинку АДРЕСА_1 (а.с.9). У житловому будинку з надвірними будівлями, за місцем свого проживання, мати сторін по справі була зареєстрована одна, однак, будинок, в якому вона мешкала, належав в цілому батькові позивачки та відповідачки ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 19.01.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Нікопольської районної Ради народних депутатів № 300/1 від 29.12.1987 року (а.с.10), зареєстрованого за ОСОБА_4 в КП «Нікопольське МБТІ» в реєстровій книзі № 1-69а (а.с.10зв). Батько сторін по справі ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) і на день його смерті за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 була зареєстрована тільки ОСОБА_3 (а.с.9), яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном померлого, однак, документально спадщину на себе після смерті ОСОБА_4 не переоформила. Крім того, ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 4,030 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради й передана їй (пай № 645 ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у приватну власність на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 389-р від 10.10.2002 року (а.с.16). Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 571 від 27.12.2002 року (ІІІ-ДП № 056860; кадастровий номер земельної ділянки: :01:010:0347, площею 4,030 га). Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є сторони по справі, інших спадкоємців судом не встановлено. На день смерті матері позивачка мешкала разом з нею з 2014 року (після смерті батька) однією родиною (а.с.19), мати була похилого віку, хворіла (а.с.20), потребувала постійного стороннього догляду, який і здійснювала позивачка по справі. Всі витрати по похованню матері також взяла на себе позивачка. Сторони по справі звернулись до нотаріуса з заявами щодо спадку: позивачка - про прийняття спадщини (а.с.44), відповідачка - про відмову від спадщини (а.с.45), однак, через різні причини (хворобу нотаріуса, пандемію тощо) вчасно зареєструвати заяви не змогли. В зв`язку з чим державний нотаріус у вчиненні нотаріальної дії відмовила та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2021 року за № 548/02-31 (а.с.18), Судом також встановлено, що позивачка п справі прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечує.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року до дня смерті спадкодавця (на момент відкриття спадщини).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (будинок «А», «а» сені, загальною площею 49,0 кв.м, жилою площею 36,6 кв.м; з надвірними будівлями: літньою кухнею «Б»; підвалом «В»; сараєм «Г»; сараєм «Д»; сараєм «в»; вбиральнею «Ж»; водопроводом № 1, 2-8 паркани, І замощення), який належить померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 19.01.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Нікопольської районної Ради народних депутатів № 300/1 від 29.12.1987 року (зареєстрованого в КП «Нікопольське МБТІ» в реєстровій книзі № 1-69а), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- земельну ділянку, площею 4,030 га (пай № 645 ), розташовану на території Чкалівської сільської ради, переданої ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 389-р від 10.10.2002 року (зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 571 від 27.12.2002 року (ІІІ-ДП № 056860), кадастровий номер земельної ділянки: :01:010:0347), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал