ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1237/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А. М.,

з участю представника позивача Куркевича О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31413/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року (суддя Бондарчук В. В., повне судове рішення складено 18 травня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 26 грудня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Банк) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору Банк надав, а позичальник прийняв кредит в іноземній валюті 70400 доларів США, що еквівалентно 355520 грн за курсом НБУ на день укладення договору. Кредит надавався терміном до 25 грудня 2037 року для придбання трикімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Пунктом 1.3.1. кредитного договору передбачено, що за використання кредитних коштів протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, встановлена процентна ставка у розмірі 12,25%. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Виконання позичальником своїх зобов`язань за договором забезпечено заставою вказаної вище квартири.

Вважає, що при укладенні договору він був введений в оману стосовно інформації, що стосується детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не був повідомлений у письмовій формі про умови кредитування, форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти його повернення, кількість платежів. Не був попереджений про валютні ризики, які несе споживач, не обізнаний із методикою визначення валютного курсу. Договір містить несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є умови щодо обов`язку позичальника застрахувати за власний рахунок предмет застави у рекомендованій Банком страховій компанії та надання кредиторові права перегляду процентної ставки. Право банку на дострокове повернення кредиту не обмежується порушенням ним договірних зобов`язань.

Тому позивач просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 26 грудня 2007 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Суд не взяв до уваги те, що у кредитному договорі та додатках до нього відсутні детальні відомості сукупності вартості кредиту, що свідчить про порушення його прав як споживача фінансово-кредитних послуг. Договір містить несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а саме право змінювати процентну ставку, обов`язок страхування предмета застави у певній страховій компанії.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (тепер - АТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 70400 доларів США із сплатою процентів за користування ними у розмірі 12,25% річних на строк до 25 грудня 2037 року. Кредит наданий для придбання трикімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав у заставу Банку зазначену квартиру.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2012 року у справі № 2/2218/364/12 частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» і стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00 у сумі 80411,69 доларів США.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що відсутні передбачені законом підстав для визнання недійсним кредитного договору, як такого, що укладений під впливом обману і з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі пункту 2 частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення сторонами кредитного договору (далі - Закон), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом частин 1, 2 і пунктів 10, 11 частини 3 статті 18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до інформаційного листа АКІБ «УкрСиббанк» від 26 грудня 2007 року (а.с. 57) ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис із метою кредитування, сумою кредитування, строком кредитування, формою надання кредиту, валютою надання кредиту, типом відсоткової ставки, формами погашення кредиту, орієнтовною сукупною вартістю кредиту, попереджений про валютні ризики під час виконання зобов`язань в іноземній валюті, про можливу зміну відсоткової ставки.

Кожна сторінка кредитного договору і Додатку № 1 Графік погашення кредиту, Додатку № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, Додатку № 3 Тарифи Банку, Додаткової угоди № 1 від 26 грудня 2007 року (а.с. 5-19) підписані уповноваженою особою Банку і ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 7.12. договору про надання споживчого кредиту сторони домовилися, що, уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням договору отримав від банку інформацію згідно з вимогами законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

У пункті 7.5. кредитного договору з урахуванням доповнень, внесених на підставі додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту, позичальник підтвердив підписанням договору, що на дату його укладення він є клієнтом банку і ознайомлений з усіма Тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню».

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України).

Договір про надання споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

ОСОБА_1 на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору.

Тому, суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на неповноту інформації, надану Банком перед укладенням договору, несправедливість умов кредитного договору як на підставу визнання недійсним кредитного договору.

При укладенні договору в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення кредитного договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане.

Обставина зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні оспорюваного договору не були дотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення про кредитні умови, а в договорі наявні несправедливі умови, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За змістом частини 1 статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог не надав доказів вчинення Банком обману при укладенні кредитного договору.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.

Посилання в апеляційній скарзі на несправедливість умов договору щодо зміни процентної ставки, обов`язку страхування предмета застави у певній страховій компанії не заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з пунктом 1.3.2. договору сторони домовилися, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених пунктом 5.2. договору.

Розділом 5 кредитного договору передбачено підстави і порядок зміни процентної ставки. Така зміна проводиться з повідомленням позичальника за 14 календарних днів до дати збільшення процентної ставки. Новий розмір процентної ставки починає застосовуватися з дати, зазначеної у повідомленні, без укладення сторонами угоди про внесення змін до договору. У разі незгоди позичальника із таким новим розміром процентної ставки, він має право достроково повернути кредитні кошти, сплатити плату за кредит та інші платежі за договором.

Такий порядок зміни процентної ставки не може вважатися проведеним в односторонньому порядку.

Що стосується обов`язку страхування предмета застави у рекомендованій Банком страховій компанії, то саме такий обов`язок згідно з пунктом 3.4.4. кредитного договору взяв на себе ОСОБА_1 . На підставі діючого законодавства сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно заслуговують на увагу аргументи про законність та обґрунтованість судового рішення, зазначені у відзиві відповідача на апеляційну скаргу.

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта