ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4032/21
Провадження № 22-ц/4820/1381/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/4032/21 за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року в складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив стягнути з держави Україна на його користь двадцять один мільярд гривень моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі № 2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 09 по 15 лютого 2021 року.

На підтримання заявлених позовних вимог, позивач вказував, що завдана йому моральна шкода, полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення його приватної власності у вигляді паспортної книжечки, розчарування в системі органів державної влади держави Україна, які не можуть виконати рішення суду, додаткове психологічне напруження, яке виникло у нього внаслідок правової невизначеності, що викликало у нього почуття душевного болю. Активне невиконання рішення суду викликало у нього почуття тривоги, страху і занепокоєння за своє психологічне здоров`я та часткову втрату стресостійкості.

Крім того позивач посилався, що внаслідок невиконання рішення судів порушено його наступні права: конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади Україна в частині правомірності та добросовісності; право приватної власності на паспортну книжечку, яка є його власністю, право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були понесені ним на відновлення порушених прав; право на справедливий суд, право на судовий захист.

Зазначає, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення КСУ від 25.04.2012 № 11-рп/2012), а невиконання судового рішення до цього дня є триваючим правопорушенням, оскільки принцип «мовчазної згоди» не може застосовуватись для легалізації триваючого правопорушення або здійснення незаконної діяльності (ВС/КАС № 826/2810/17 від 26.06.2018), навіть якщо ця незаконна діяльність здійснюється винесенням очевидно незаконних рішень Хмельницьким окружним адміністративним судом для приховування кримінального правопорушення у вигляді невиконання рішення суду шляхом відмови у поданні звіту про виконання судового рішення у справі № 2270/14181/11 та відмови у здійсненні правосуддя.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 500 грн моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року, в якій посилаються на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт вказує, що при розгляді справи суд першої інстанції не звернув увагу, що МВС України є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки належним відповідачем має бути Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. Крім того апелянт вказує, що МВС України, в тому числі Хмельницький міський відділ УМВС в Хмельницькій області знаходяться в стані припинення, тому в такому випадку, участь в справі міг приймати голова комісії з ліквідації, її члени або ліквідатор юридичної особи, проте зазначені обставини судом не було прийнято до уваги, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Також апелянт, зазначає, що МВС не завдавало та не могло завдати будь-якої шкоди позивачу у зв`язку з невиконанням судового рішення, оскільки МВС не було стороною у справі № 2270/14181/11 та боржником у виконавчому провадженні № 33223826. Таким чином, за відсутності факту заподіяння позивачу будь-якої шкоди з вини саме МВС та відсутності будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діяннями, підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди за період з 09 лютого 2021 року по 15 лютого 2021 року не було.

Тому, Міністерство внутрішніх справ України просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області Котом А.М. від 27 червня 2012 було відкрито виконавче провадження ВП № 33223826 з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11, виданого 11.06.2012.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2270/14181/11 від 19 вересня 2012 задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області № 3068 від 23 серпня 2012 року. Роз`яснено, що рішення по адміністративній справі № 2270/14181/12 повинно бути виконано боржником у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до резолютивної частини постанови і виконавчого листа № 2270/14181/11 шляхом вклеєння фотографії ОСОБА_1 у його паспорт громадянина України, який після цього йому повинен бути повернутий.

Справа № 2270/14181/11 містить численні заяви ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду про встановлення судового контролю у справі, а також відповідні ухвали за наслідками розгляду таких заяв, судовий контроль встановлено не було.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи моральну шкоду в розмірі 500 грн, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року позивачу заподіяно моральну шкоду.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому, на позивача покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, встановивши незаконну бездіяльність посадових осіб Міністерства внутрішніх справ з виконання судового рішення зобов`язального характеру, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої виникло в останнього на підставі ст.ст. 1173, 1174 ЦК України. При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що внаслідок такої бездіяльності органу державної влади ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, він тривалий час не міг користуватися паспортом громадянина України, докладав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

Що стосується доводів Міністерства внутрішніх справ України, що вони є неналежним відповідачем в даній справі, то варто зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року, зобов`язано саме Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки. На той час, Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області був юридичною особою і входило до системи Міністрества внутрішніх справ України.

Отже, первинним боржником у виконавчому провадженні ВП № 33223826 з виконання рішення суду № 2270/14181/11 був Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області, який на даний час знаходиться в стані припинення, таким чином належним відповідачем є саме Міністрество внутрішніх справ України.

Посилання апелянта, на відсутність у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди та недоведеність факту завдання йому такої шкоди суперечать зібраним доказам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог і впливали на їх законність.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох