___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №4-с/521/88/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Одеса
Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,
встановила:
У листопаді 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №67170987 від 18 жовтня 2021.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2021 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.
Разом із скаргою скаржником було заявлено клопотання про зупинення стягнення у виконавчому провадженні, в обґрунтування якої останній зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 107931,22 доларів США, що за курсом НБУ складає 822662,56 грн та суму сплаченого державного мита в розмірі 1700,00 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 250,00 грн.
Вказував, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року було поновлено ПАТ «УкрСиббанк» строк для пред`явлення виконавчого листа №2-1253/10, виданого 25 травня 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси для примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішено видати дублікат виконавчого документа №2-1253/10 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 25 травня 2010 року.
18 жовтня 2021 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження з пропущенням строку, встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Стверджував, що при відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» а саме: було накладено арешт на його рахунки та майно. За його думкою, дані обставини можуть ускладнити виконання можливого рішення суду у разі задоволення скарги.
Посилаючись на викладені обставини, заявник просив суд зупинити стягнення за виконавчим листом №2-1253/10, виданим 01 грудня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 67170987 від 18 жовтня 2021 року.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що клопотання скаржника про зупинення стягнення у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У ст. ст. 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Разом із тим, згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Отже, положення ст. ст. 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (ст. ст. 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
У п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Вищенаведене стосується оскарження виконавчих написів та про визначення виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Отже, у Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому ст. ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення стягнення.
За таких обставин, суд звертає увагу на те, що заявлені скаржником заходи не можуть бути застосовані при поданні скарги на дії приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визначення виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення стягнення.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні клопотання скаржника про зупинення стягнення у виконавчому провадженні, оскільки у суду не має правових підстав для задоволення клопотання при розгляді скарги, використовуючи інститут цивільного процесуального права забезпечення позову,
Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя
ухвалила:
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ували суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Сегеда