Дата документу 16.11.2021 Справа № 331/3053/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3053/20 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/3635/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_3 , третя особа ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 02 липня 2020 року, близько 0.00 годин, її дочка ОСОБА_4 , яка постійно проживає у цій квартирі, помітила, що зі стелі (в кімнатах, на кухні, туалеті, коридорі) капає вода. Вона відразу подзвонила в аварійну службу та в поліцію. Через декілька хвилин ОСОБА_4 піднялася на третій поверх цього будинку до сусіда, який проживає над квартирою позивача ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 . Там вона побачила, що майже вся його квартира залита водою, на кухні прорвало кран. Аварійною службою встановлено, що причиною аварії стало протікання фільтру води під раковиною на кухні відповідача. В цей же день, ОСОБА_5 оформлено заявку до контакт-центру ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на предмет залиття квартири та вихід менеджера для складання акту залиття.

Згідно акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 08 липня 2020 року причиною залиття є протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , внаслідок течії з внутрішньо-квартирних мереж.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , винним у залитті квартири є саме відповідач.

У період з 25 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року ПП «Аверті» було здійснено виїзд до квартири ОСОБА_1 , та складено відповідний звіт.

Згідно з висновками Звіту про вартість майна від сума збитків складає 54441 грн.

ОСОБА_1 також зазначала, що вказані дії відповідача спричинили їй матеріальну шкоду. При цьому, це не перше залиття її квартири відповідачем, що підтверджується актами від 15 жовтня 2019 року та від 17 вересня 2019 року. Отже, фактично ОСОБА_1 довелось робити два ремонти, у зв`язку з чим позивач зазначала суттєвих змін у своєму житті у вказаний період, що виявились в негативних емоціях та переживаннях. Справедливий і достатній розмір моральної шкоди, який зазначала ОСОБА_1 становить 30000 грн.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири у розмірі 54441 грн., моральну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири у розмірі 30000 грн., та судові витрати, які складаються з витрат за складання звіту про оцінку майна у розмірі 3000 грн., витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони недоведені належними та допустимими доказами.

Так, Акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття квартири від 08 липня 2020 року, суд першої інстанції визнав неналежним доказом з підстав його невідповідності Додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Також, суд зазначив, що для визначення винної особи, якій належить відповідати за залиття, необхідне чітко встановити місце протікання, оскільки за протікання води з квартири громадянина можуть нести відповідальність дві особи - власник квартири за протікання після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача, та керуюча компанія - за протікання внутрішньо-будинкових систем опалення та водопостачання до першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача. Дослідженням Акту судом встановлено, що в ньому не вказані характер залиття та його причини; акт не містить інформації про завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Крім того, висновок, який міститься у Акті від 08 липня 2020 року зроблений без відвідування квартири відповідача, який на обстеження квартири АДРЕСА_4 запрошений не був.

Звіт від 25 липня 2020 року, складений ПП «Аверті» суд також не прийняв як належний та допустимий доказ, оскільки у Звіті не вказано, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Як вказано в Звіті висновки оцінювача є лише їх особистою думкою, вони не є фахівцями в сфері будівництва.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, просить рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, а саме витрати за складання звіту про оцінку майна та витрати на професійно-правничу допомогу, судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що Акт залиття повною мірою відповідає вимогам встановленим у додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій Акту про залиття, містить усі необхідні реквізити, у т.ч. вказаний характер залиття та його причини; він містить інформацію про обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей, висновком комісії встановлено, що залиття відбулось через протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 внаслідок течії з внутрішньо квартирних мереж. При цьому, враховуючи, що представники третьої особи не є спеціалістами-оцінювачами збитків, а участь оцінювача вищевказаними нормами не передбачена, то Акт залиття і не повинен містити орієнтовну вартість пошкоджених речей. Саме для встановлення розміру збитків ОСОБА_1 одразу після залиття і звернулась до оцінювачів.

Висновок суду щодо неповідомлення або необізнаності відповідача про обстеження залитої квартири, скаржниця також вважає помилковим, оскільки відсутність відповідача під час оглядів квартири ОСОБА_1 та складання акту залиття жодним чином не впливає на допустимість та належність акту, як доказу. Примусити відповідача брати участь у огляді та складанні акту неможливо, адже це його право, а не обов`язок. Саме відповідач є найбільш зацікавленою особою під час такого огляду та складання акту, адже він мав можливість надавати свої усні чи письмові зауваження. Оскільки саме відповідач не скористався цією можливістю, тому саме він і повинен доводити поважність своєї відсутності під час вищевказаних дій, або спростовувати свою вину.

Посилання суду першої інстанції на необхідності повідомлення оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, ґрунтуються на помилковому ототожненні судом Звіту з експертним висновком. Оцінювач ОСОБА_6 має кваліфікацію за напрямом «Оцінка об`єктів в матеріальній формі», а отже, має право надавати відповідні висновки та складати звіти. Крім того, на спростування висновків вказаного звіту та визначеного в ньому розміру матеріальної школи ОСОБА_3 жодного доказу не надав, клопотання щодо призначення експертизи не заявляв.

В апеляційній скарзі також зазначено, що попередній (орієнтований) розмір витрат в суді апеляційної інстанції, до складу яких входять витрати на правничу допомогу, становить 16914,20 грн.

У відзиві ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 року без змін.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 у відзиві, крім обставин та їх оцінці, наведених у рішенні, також зазначає, що, в порушення вимог Привал, Акт залиття квартири складений не комісійно, а одноособово менеджером дільниці №7 УЖГ ТОВ «Місто для людей» Голавською Г.М. При цьому, допитана за ініціативою позивача свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 26 липня 2021 року пояснила, що після звернення ОСОБА_4 (донька позивача) вона, 06 липня 2020 року самостійно обстежила технічний стан квартири АДРЕСА_1 про що склала Акт. Пізніше Акт підписали ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які вказані, як члени комісії, однак участі в обстеженні і складанні Акту не приймали. Квартиру АДРЕСА_3 вона не обстежувала, тому точне місце течії не зазначила. Причину залиття - протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , що сталося внаслідок течії з внутрішньо квартирних мереж - вказала зі слів слюсарів. Особу, винну в залитті квартири вона не встановлювала та в Акті не вказала. Не підраховувала і матеріальну шкоду. Власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 вона не повідомляла про проведення обстеження квартири АДРЕСА_4 . При обстеженні він присутнім не був, Акт ним не підписаний.

Висновок комісії про те, що протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , сталося внаслідок течії з внутрішньо квартирних мереж зроблений абсолютно безпідставно, без відвідування квартири відповідача, який на обстеження квартири АДРЕСА_4 запрошений не був.

Висновки суду першої інстанції щодо неналежності Звіту про оцінку майнового збитку, як належного та допустимого доказу відповідає правовій позиції, наведеній Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року (справа № 369/8038/17) та у постанові від 25 листопада 2020 року (справа № 344/11147/17). Посилання скаржниці на правові висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 02 травня 2018 року (справа № 401/2142/16-ц) та у постанові від 04 квітня 2018 року (справа № 362/7517/13-ц) ОСОБА_3 вважає помилковим, оскільки в тих справах вказані інші обставини.

15 листопада 2021 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій, окрім іншого, скаржниця зазначає, що свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона вже не пам`ятає обставин конкретного обстеження квартири та присутності осіб, що зазначені в Акті обстеження ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) так само як і чи повідомлявся ОСОБА_3 про обстеження квартири, оскільки з дати подій пройшло більше року, а їй доводилось складати безліч аналогічних актів. Тому вона припустила можливість надання Акту для підпису ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які, можливо, в огляді саме цієї квартири участі не приймали.

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_13 , ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просили задовольнити її з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07 листопада 2012 року, що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 36188024 від 09 листопада 2012 року, та даними технічного паспорту від 12 березня 2011 року (т. 1 а.с. 20-26).

Встановлено також, та визнається учасниками справи, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_5 .

З акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття від 08 липня 2020 року, складеного комісією з числа працівників ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» вбачається, що 02 липня 2020 року о 00-30 год. ночі від кв. АДРЕСА_1 надійшла заявка до цілодобової ремонтної служби, по причині протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Того ж дня, о 13-05 надійшла заявка № 1016512 до контакт-центру ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на предмет залиття квартири та вихід менеджера для складання акту залиття. Після обстеження квартири встановлено, що затоплення було разове, по причині поломки на інженерних мережах у квартирі АДРЕСА_3 . Після обстеження квартири АДРЕСА_4 виявлено:

Зала: - стеля навісна. На стелі сліди залиття на S?5 м2. Спостерігаються вологі плями жовто-коричневого кольору. стіни: шпалери. Спостерігаються вологі плями, темно-сірого кольору на S?0,5 х 1,5 м2, відшарування шпалер від стіни на S ?0,5 м2.

Коридор: стеля: водоемульсійна фарба, плями жовті. Відлущення на S ?1х1м2.

Ванна: стеля: навісна. Плями вологі, жовтого та коричневого кольору, деформація покриття навісної стелі. Сліди залиття на S ?1,5 х 0,5 м2 , - стіни: водоемульсійна фарба. Сліди залиття: плями коричневі на S ?0,4 х 0,4 м2, відлущення та здуття фарби S ?0,1 х 0,1 м2.

Кухня: - стеля: водоемульсійна фарба, коричневі плями на S ?3 х 3,5 м2. - стіни: водоемульсійна фарба, коричневі плями, відлущення фарби на S ?0,1 м2.

У висновках та рекомендаціях вищезазначеного Акту вказано, що причиною залиття кв. АДРЕСА_1 стало протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , внаслідок течії з внутрішньо квартирних мереж. Власниці кв. АДРЕСА_1 рекомендовано вирішувати питання компенсації збитків від залиття у встановленому Законом порядку (т. 1 а.с. 35-36).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 151 ЖК Української РСР та абзацу 5 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами), власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

На підставу заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на акт від 08 липня 2020 року обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття, який затверджено начальником ВУЖФ ТОВ «Місто для людей» Ісмайловою Л.О.

Із акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття від 08 липня 2020 року встановлено, що причиною залиття кв. АДРЕСА_6 є протікання з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , внаслідок течії з внутрішньо квартирних мереж.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно усталеної судової практики при розгляді позовів про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Колегія суддів, враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства, встановлені судом фактичні обставини справи, проаналізувавши підстави звернення до суду та норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зазначає, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (заподіювача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року (справа № 757/31418/15-ц, провадження № 61-17928св18).

Також, у постанові від 08 травня 2018 року (справа № 638/9035/16-ц, провадження № 61-7511св18) при розгляді справи за подібними правовідносинами, Верховним Судом звернуто увагу на те, що законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача ОСОБА_3 покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

При цьому, з письмових пояснень вбачається, що відповідач не оспорює сам факт залиття квартири.

Посилання ОСОБА_3 , на те, що акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_4 складався за його відсутності є необґрунтованими, оскільки в судовому порядку відповідачем не спростовано відомості, зазначені в цьому акті.

Судом першої інстанції при розгляді справи були допитані свідки та їх поясненням надана оцінка.

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 статті 81 ЦПК України).

Всупереч вищенаведеним нормам, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність вини відповідача у залитті квартири, адже в даному випадку причини залиття були встановлені на підставі акту про залиття, а показання свідків матеріалами справи не підтверджені. Натомість акт про залиття містить дані про подію, яка відбулася, наслідки такої події, причину залиття, винну особу та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не врахував презумпцію вини заподіювача шкоди.

Окрім цього учасниками справи фактично не заперечується факт того,що під час виїзду аварійної служби для усунення аварійної ситуації підлога квартири АДРЕСА_3 була залита водою.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої і третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Сума заподіяної майнової шкоди та витрат на проведення оцінки вартості ремонтно-будівельних робіт підтверджується звітом від 25 липня 2020 року, складеного ПП «Аверті», Договором про надання послуг з незалежної оцінки від 25 липня 2020 року, Актом про виконання робіт-послуг від 03 серпня 2020 року (т. 1 а.с. 43-91, 39-40, 41).

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з підстав недоведення позивачем вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу є помилковим у зв`язку із неправильним застосуванням судами статті 1166 ЦК України, якою передбачено презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач не спростував вказаної презумпції, на користь позивача підлягає відшкодуванню заподіяна внаслідок залиття квартири майнова шкода та витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-будівельних робіт.

Так, згідно висновку звіту складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аверті» за результатами виконаних розрахунків, Оцінювач дійшов висновку що сума збитку, нанесеного ОСОБА_1 в результаті пошкодження належного їй майна квартири АДРЕСА_1 складає 54441 грн. (т. 1 а.с. 72).

Вищевказаний висновок відповідачем жодними доказами не спростовано, клопотання про проведення відповідних судових експертиз ОСОБА_3 не заявлялось та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з посиланням суду першої інстанції про неналежність Звіту як доказу з тих підстав, що у Звіті не вказано про те, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як це передбачено ч. 5 ст. 106 ЦПК України.

Статтею 106 ЦПК України законодавством визначено вимоги до висновку експерта, за експертизою, проведеною на замовлення учасників справи. Натомість, Звіт про оцінку майнового збитку не є висновком експерта в розумінні норм процесуального законодавства. Порядок проведення оцінки та складання звіту регулюється ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За таких обставин, помилковим є посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 522/1029/18), оскільки у наведеній постанові не прийнято саме висновок будівельно-технічного експертного дослідження, з підстав, зокрема, його невідповідності вимогам ст. 106 ЦПК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить із того, що затоплення квартири призвело до змін в житті позивача, оскільки цим була викликана необхідність проведення робіт по відновленню квартири, докладати додаткові зусилля для нормалізації свого життя. З врахуванням характеру страждань, обсягу заподіяної шкоди колегія суддів вважає, що сума в 3000 грн. буде достатньою грошової компенсацію завданої позивачу моральної шкоди.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняття нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на її користь з ОСОБА_3 матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири у сумі 54441 грн. та моральної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 3000 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_3 не скористався передбаченим частиною п`ятою статті 137 ЦПК України правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, витрат, понесених нею у зв`язку із залученням суб`єкта оціночної діяльності, та у зв`язку з наданням правової допомоги, колегія суддів з урахуванням вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України, дослідила письмові докази, надані на підтвердження витрат.

Так, встановлено, що 25 липня 2020 року між ОСОБА_2 , що представляє інтереси ОСОБА_1 та ПП «Аверті» укладено Договір на надання послуг з незалежної оцінки збитків, нанесених власнику внаслідок пошкодження його майна оздоблення квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 39-40).

З акту про виконання робіт-послуг від 03 серпня 2020 року вбачається, що вартість робіт за договором від 25 липня 2020 року становить 3000 грн. (т. 1 а.с. 41). Копією квитанції від 29 липня 2020 року підтверджується факт сплати ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3000 грн. ПП «Аверті» за послуги з незалежної оцінки майна згідно договору (т. 1 а.с. 42).

Враховуючи, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, підлягають задоволенні у повному розмірі, визначеному Звітом про оцінку майна, в силу приписів ст. 133 ЦПК України, витрати понесені ОСОБА_1 у зв`язку із залученням оцінювача, підлягають стягненню з ОСОБА_3 у повному обсязі.

З договору про надання професійної правової допомоги від 13 липня 2020 року встановлено що між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» укладено договір про надання правової професійної допомоги (т. 1 а.с. 157-160).

До матеріалів справи також долучено перелік та вартість послуг за вищевказаним Договором (т. 1 а.с. 161).

З копії акту № 1 надання послуг до Договору № 13/07 від 13 липня 2020 року про надання правової допомоги встановлено, що адвокатським бюро надано послуги з правової допомоги в суді першої інстанції на загальну суму 11500 грн. (т. 1 а.с. 162).

З копії акту № 2 надання послуг до Договору № 13/07 від 13 липня 2020 року про надання правової допомоги встановлено, що адвокатським бюро надано послуги з правової допомоги в суді апеляційної інстанції на загальну суму 12500 грн. (т. 2 а.с. 32, зворот).

Отже, вищевказані витрати доведено та обґрунтовано ОСОБА_1 належним чином. ОСОБА_3 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляв, їх неспівмірність у цій справі не доводив.

Разом з тим, враховуючи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та те, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог (68%), витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу також підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, з ОСОБА_3 користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16320 грн.

Також, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням того, що при поданні позову судовий збір підлягав сплаті у розмірі 844,41 грн., при поданні апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1266,61 грн., з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2010,43 грн. (за подання позову 574,41 грн., за подання апеляційної скарги 1436,02 грн.).

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 рокуу цій справі скасувати, прийняти нову постанову, якою:

«Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди завданої залиттям квартири грошові кошти у розмірі 54441 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок одну) гривню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди завданої залиттям квартири грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16320 (шістнадцять тисяч триста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2010 (дві тисячі десять) гривень 43 копійки.

В інший частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 25 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: