Справа № 461/6933/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1419/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кадук Вікторії Вікторівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В обґрунтування поданого позову покликалось на те, що 19 вересня 2017 року, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на Інтернет сторінці банку, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Угоду №С17.187.77418 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Укладаючи Кредитний договір сторони погодилися, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет сторінці Банку, та які йому роз`ясненні, зрозумілі та з якими цілком згідний.

Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до продовження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за якими можуть здійснюватися за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідача.

Процента ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48% річних.

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 39900,00 грн.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 10.07.2019 р. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 16.07.2020 р. становить 91070,78 грн., з яких: 25681,92 грн. основний борг; 18088,51 грн. прострочений борг; 41649,95 грн. прострочені проценти; 2697,80 грн. строкові проценти; 1800,00 грн. дебіторська заборгованість; 1152,60 грн. інші штрафні санкції, нараховані по 29.02.2020 р. включно. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою розрахунком заборгованості станом на 16.07.2020 р.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, 12.05.2018 на адресу відповідача банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Однак, відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконав, з огляду на що 16.01.2019 р. за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №129 про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього.

Проте, в подальшому вищевказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом відповідача, з формальних підстав визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2020 року у справі №177/1173/19.

Відтак, зважаючи на те, що заборгованість відповідача за кредитним договором залишається не погашеною, позивач просив суд позовні вимоги задоволити.

27 листопада 2020 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 89918,18 грн. (т.1 а.с.173-174).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 89918,18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, оскільки має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не дав жодної оцінки та не відповів на аргумент відповідача про те, що нарахування банком відсотків та неустойки після пред`явлення банком вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 грудня 2018 року неправомірне.

Апелянт не визнає заборгованість за угодою №С17.187.77418 від 19.09.2017 року про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки навіть у розмірі 51051, 01 грн. у зв`язку з тим, що у структурі боргу містяться додаткові платежі, які не передбачені угодою №С17.187.77418 від 19.09.2017 року.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення на користь позивача 37943, 34 грн. боргу з відповідача..

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на Інтернет сторінці банку, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Угоду №С17.187.77418 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Укладаючи Кредитний договір сторони погодилися, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет сторінці Банку, та які йому роз`ясненні, зрозумілі та з якими цілком згідний. Відповідачем також було підписано 19.09.2017 року Розписку про обов`язок самостійно відстежувати наявність/відсутність пропозицій Банку про зміну умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» на офіційному веб-сайті Банку в мережі Інтернет, на сайті СДО ІБ чи в місяцях надання послуг Банку. Заявою № № 40.02.008062 на відкриття поточного рахунку та приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» (враховуючи вимог п. 3.4 Договору), підтверджується, що сторони погодили факт приєднання відповідача до Договору, що розміщений на офіційній Інтернет-сторінці AT «Ідея Банк» діючу на момент укладення Угоди.

Договір визначає умови та порядок надання Банком комплексного банківського обслуговування Клієнтів (п. 2.1). Також акцептуючи даний Договір, шляхом підписання Заяви на приєднання, Клієнт приєднується до всіх запропонованих банківських продуктів, інформація про які розміщена як у відділеннях Банку, так і на офіційному сайті Банку (п. 2.3). Після акцептації даного Договору відповідна угода набирає чинності з моменту виявлення Клієнтом волевиявлення щодо її укладення як особисто шляхом підписання договору, так і дистанційно (п. 2.4).

Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до продовження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за якими можуть здійснюватися за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідача.

Процента ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48% річних.

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 39900,00 грн.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Відповідачем було підписано Заяву №С17.187.77418 від 19.09.2017 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ПБ КК 1 від 03.04.2017 року (надалі за текстом - Заяву), із змісту якої вбачається, що підписанням цієї заяви та сплатою першого страхового платежу ОСОБА_1 ознайомився та погодився із умовами страхування та обраною програмою страхування, Правилами страхування та з усіма положеннями Договору, повністю їх розуміє та безумовно приймає. Про факт укладення договору страхування зазначено також у Угоді відповідно до пункту 5.2. якої встановлено, що підписанням цієї Угоди Клієнт доручає Банку, а Банк зобов`язується здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта на рахунок ПрАТ «Страхова компанія УНІКА Життя» № НОМЕР_3 в ПАТ «Ідея Банк»; МФО 336310; в порядку та на умовах, передбачених договором страхування №С17.187.77418 від 19.09.2017. Банк здійснює договірне списання грошових коштів , згідно з цим пунктом Угоди, в тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії і для такого списання Банку не потрібне окреме розпорядження Клієнта.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість за договором №С17.187.77418 від 19.09.2017 р., яка згідно заяви про зменшення позовних вимог становить 89918,18 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 05 грудня 2018 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. (т.1 а.с. 41-43) Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Однак, відповідач належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконав, з огляду на що 16 січня 2019 р. за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис за №129 про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього.

Зазначений виконавчий напис в судовому порядку був визнаний такий, що не підлягає виконанню.

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав, що позов є підставним, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 шляхом вільного волевиявлення уклав з банком угоду №С17.187.77418 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, був обізнаний із усіма умовами, змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет сторінці та які йому були роз`ясненні, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 19 вересня 2017 року.

Окрім цього відповідачем 19.09.2017 року було підписано Угоду №С17.187.77418 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.

Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, апеляційний суд дійшов висновку, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 43 770, 43, яка складається з 25681, 92 грн основного боргу та 18088, 51 простроченого боргу.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що вирішуючи спір, в кожному конкретному випадку суду необхідно на підставі належних та допустимих доказів оцінювати обставину укладення такого договору та його умови.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладені вище норми матеріального права, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом.

Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Враховуючи, що 05 грудня 2018 року позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове повернення коштів за договором, чим змінив строк виконання зобов`язання, нарахування позивачем заборгованості за договором після зміни строку виконання зобов`язання, колегія суддів вважає безпідставним.

Отже, з огляду на наведені вище норми матеріального права й правову позицію Великої Палати Верховного Суду, позивач, починаючи з 05.12.2018 року, не мав права нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами та пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, а також інші щомісячні платежі, передбачені цим договором.

З наведених мотивів з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 58 893 грн 27 коп., яка складається з тіла кредиту, що становить 43 770, 43 грн. ( 25681, 92 грн основного боргу та 18088, 51 простроченого боргу) та відсотків за Договором кредиту станом на день пред`явлення вимоги, що становить 15 122, 84грн., з яких строкові проценти 2108,88грн, прострочені проценти 13013,96 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке

конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено стягнути 58893, 27 грн. що становить 65% від 89 918, 18 грн. суми заявлених вимог, а відтак з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» підлягає до стягнення 1366 грн. 30 коп. за подання позовної заяви, та з АТ «Ідея Банк» в користь ОСОБА_1 слід стягнути 1103 грн. 55 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кадук Вікторії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 58 893 грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» 1366 грн. 30 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з АТ «Ідея Банк» в користь ОСОБА_1 1103 грн. 55 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.