Справа № 2-154/11
Ухвала

Іменем України

09 листопада 2021 року місто Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калинівка Вінницької області заяву ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-154/11 від 17.02.2011 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Незалежна Страхова Компанія» до ОСОБА_1 про компенсацію страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області звернувся представник ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія»-адвокат Горимський О.В. із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-154/11 від 17.02.2011 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Незалежна Страхова Компанія» до ОСОБА_1 про компенсацію страхового відшкодування, посилаючись на втрату його оригіналу при пересилці та пропущення строку на його пред`явлення до виконання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та день розгляду заяви повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Проте їх неявка не є перешкодою для вирішення зазначеної заяви. Крім того, в прохальній частині заяви представник заявника просить розгляд заяви провести за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та докази, надані заявником, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

17.02.2011 Калинівським районним судом Вінницької області ухвалено рішення по справі №2-154/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Незалежна Cтрахова Компанія» 14773,09 грн компенсації здійснених страхових виплат, 350 грн витрат, пов`язаних з оплатою автотоварознавчого дослідження, 151,23 грн витрат по сплаті держмита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду по справі №2-154/11 Калинівським районним судом Вінницької області 16.01.2012 було видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до органів виконавчої служби.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч.1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Згідно листа Калинівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №15741/15.6-25 від 23.07.2019 державним виконавцем відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» 18.12.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, який було направлено ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» за адресою:м.Київ, вул.Кловський Узвіз,9/2, разом з оригіналом виконавчого документа.

Проте, оригінал зазначеного виконавчого документа на адресу стягувача не надходив.

У відповідності до п.17.4 Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018р. у справі № 6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012р.).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011р., існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009 р.).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 р. у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009р. (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, суд вважає, що судове рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, перешкоджає подальшому руху справи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Щодо заявленої вимоги ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем 18.12.2018 відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ в редакції від 10.11.2018, визначено, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Враховуючи, що виконавчий документ був повернутий стягувачеві 18.12.2018, тому строк повторного звернення до виконання до 18.12.2021.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.ст.3, 2, 60, 354, 433 ЦПК України, п.17.4Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити частково.

Видати дублікат виконавчого листа по справі №2-154/11 від 17.02.2011 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Незалежна Страхова Компанія» до ОСОБА_1 про компенсацію страхового відшкодування.

В іншій частині заявлених вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя