головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закрито.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, яка прийнята без участі сторін, не здійснив перевірку обставин, які зазначені в заяві, не з`ясував в судовому засіданні за безпосередньої участі позивача та представника позивача про обставини, зазначені в ній, не перевірив волевиявлення позивача на відмову від позову, не здійснив роз`яснення сторонам наслідків відповідних процесуальних дій.

Вказує, що суд першої інстанції при постановленні вищевказаної ухвали, не взяв до уваги і взагалі не надав правової оцінки клопотанню позивача про виклик свідків, яке міститься в матеріалах справи. Не взяв до уваги та не надав правової оцінки письмовій заяві представника позивача адвоката Тізул О.І. від 21 серпня 2021 року. Також, не взяв до уваги та не надав правової оцінки уточненням до позовної заяви від 22 вересня 2021 року, які суд першої інстанції отримав поштою 27 вересня 2021 року, тобто вже після отримання заяви про відмову від позову.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, були належним чином повідомленні про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу (Т. 1, а.с. 124-125).

З урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про прийняття відмови від позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, відповідно до положень статті 255 ЦПК України відмовилася від позову, підстави для не прийняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права сторін. Оскільки позивачка добровільно подала заяву про відмову від позову, тому суду необхідно прийняти у заявниці дану відмову від вказаної позовної заяви, а провадження по цивільній справі необхідно закрити.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року до суду від представника позивача - адвоката Тізула О.І. надійшла заява про приєднання до матеріалів справи письмових документів (Т.1, а.с. 37-44).

25 серпня 2021 року до суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про продовження процесуальних строків на подання відзиву на позовну заяву (Т.1, а.с. 45-47).

8 вересня 2021 року до суду від представника позивача - адвоката Тізула О.І. надійшло клопотання/заява про приєднання до матеріалів справи письмових документів (Т.1, а.с. 48-58).

13 вересня 2021 року до суду від позивачки ОСОБА_1 надійшло звернення про те, що згоди на звернення до суду з позовом від її імені не надавала, повідомляє суд, що не зважаючи, що договір № 120621 від 12 червня 2021 року не підписувала, вважає його припиненим та/або розірваним (Т. 1, а.с. 61-62).

13 вересня 2021 року до суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову, оскільки відсутні навіть наміри для звернення до суду, відсутні передумови та підстави для позову. Зазначила, що у позові викладені не правдиві обставини (Т.1, а.с. 59-60).

27 вересня 2021 року до суду від представника позивача - адвоката Тізула О.І. надійшли уточнення до позовної заяви (Т.1, а.с. 67-70).

29 вересня 2021 року до суду від представника відповідача - адвоката Жадобіна В.І. надійшов відзив на позов про стягнення аліментів (Т.1, а.с. 71-81).

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 відмовилась від позову та керувався положеннями п. 4 ч. 1 статті 255 ЦПК України.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів учасників справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві до ухвалення судового рішення. У зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як передбачено п. 4 ч. 1, ч. 2 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Аналіз процесуальних норм вказує на те, що відмова позивача від позову - це прояв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду. Ця правомочність належить до числа більш істотних, тому головуючий зобов`язаний роз`яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що суд першої інстанції виконав вказані процесуальні дії відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства. Крім того, суд не пересвідчився, що зміст заяви про відмову від позову співпадає з дійсним волевиявлення позивачки ОСОБА_1 .

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 741/1119/20.

Таким чином оскаржувана ухвала суду від 29 вересня 2021 року є помилковою, яка підлягає скасуванню відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба