Провадження № 2-др/127/59/20
14.01.2021 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,
за участю секретаря Горденко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,-
В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що 10.12.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, яким позовні вимоги залишено без задоволення. Представник відповідача зазначає, що 10.12.2020 року ним було подано заяву про слухання справи у відсутність відповідача та його представника та заявлено клопотання про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, після надходження відповідної заяви та надання разом із нею доказів понесених витрат в окремому судовому засіданні.
18.12.2020 року йому стало відомо про винесення судом 10.12.2020 року рішення у справі. У період з 30.11.2020 року по 18.12.2020 року, він перебував на лікарняному у зв`язку із інфікуванням коронавірусною хворобою COVID - 19, що стало підставою для неможливості звернутись із заявою про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання щодо витрат пов`язаних з правничою допомогою.
Крім того, представник відповідача зазначає, що Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2020 року про залишення позову без розгляду уже вирішувалось питання про стягнення судових витрат у сумі 7000 грн., однак дану ухвалу скасовано Вінницьким апеляційним судом 21.07.2020 року. Таким чином, після 15.06.2020 року відбулось 5 судових засідань, а саме: 21.07.2020 року, 18.08.2020 року, 22.09.2020 року, 02.11.2020 року та 19.11.2020 року.
19.11.2020 року представником відповідача із відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 18.02.2020 року, якою у зв`язку із збільшенням обсягу наданих послуг внесено зміни до Договору, в частині розміру оплати послуг. Просив поновити строк для надання доказів щодо витрат на правову допомогу та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн.
Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.
Представник відповідача - адвокат Лавренчук А.С., у заяві про винесення додаткового рішення просив розглянути її у його відсутність та відсутність відповідача.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За даних обставин перебіг процесуального строку на вирішення питання про розподіл судових витрат почався 11.12.2020 року та останнім днем встановленого процесуальним законом п`ятнадцятиденного строку є 26.12.2020 року (заяву подано 21.12.2020 року).
Як визначено в п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Пунктом першим частини восьмоїстатті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що 18.02.2020 року між Адвокатським Бюро «Центр юридичних послуг По закону» адвоката А.С. Лавренчука» та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги №4.
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є публічним, вбачається реєстрація юридичної особи - АБ «Центр юридичних послуг По закону» адвоката А.С. Лавренчука» з 27.12.2019, вид діяльності «діяльність у сфері права».
Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, А.С. Лавренчук. є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000231, виданого 21.02.2018.
Суду надано акт наданих послуг від 15.06.2020 із детальним описом послуг та розрахунком суми послуг за надану правничу допомогу, згідно яких вартість наданих адвокатом ОСОБА_3 послуг становить 7 000, 00 гривень.
У акті наданих послуг від 15.06.2020 зазначено, що сторони договору засвідчують, що послуги надано якісно та в повному обсязі, оплачено, сторони не мають претензій одна до одної.
Згідно меморіальних ордерів від 21.02.20, 06.03.20 та 05.06.20, відповідач ОСОБА_3 сплатив на користь АБ «Центр юридичних послуг По закону» адвоката А.С. Лавренчука» суму в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до поданої додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №4 від 18.02.2020 року, розмір гонорару адвоката Лавренчука А.С. за надану професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_3 складає 12 000 грн.
Як вбачається із Квитанції та меморіального ордеру від 02.11.2020 року та 18.12.2020 року, прийнято від ОСОБА_3 на підставі додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги №4 від 18.02.2020 року - 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Згідно акту виконаних робіт №2 до договору про надання правової допомоги №4 від 18.02.2020 року, адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги): представництво інтересів у судових засіданнях 21.07.2020 року, 18.08.2020 року, 22.09.2020 року, 02.11.2020 року та 19.11.2020 року, 5 послуг на зазгальну вартість 5 000 грн.
Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
У акті виконаних робіт №2 від 19.11.2020 року до Договру про надання правової допомоги №4 від 18.02.2020 року зазначено, що сторони договору засвідчують, що послуги надано якісно та в повному обсязі, оплачено, сторони не мають претензій одна до одної.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Позивач та його представник у Запереченні на клопотання відповідача про вирішення питання щодо витрат на правничу допомогу звертають увагу суду на неспівмірність заявлених вимог стороною відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.
У рішенні від 23.01.2014 року у справі " East/West Aliance Limited" проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що обгрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, наведеній у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним з ринковимми цінами адвокатських послуг.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд приймає до уваги, що більшість судових засідань по даній справі не відбулось через неявку сторін.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності. Крім того, оцінка дій, що полягали у: "представництві інтересів у суді", вказує на невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України з огляду на те, що така дія не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних.
Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі 12 0000 грн., буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за відповідачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 8 000 (вісім тисяч) гривень.
Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .
Додаткове рішення складено 14.01.2021.
Суддя: