У Х В А Л А

20 січня 2021 року

м. Київ

справа №б/н

провадження №22-з/824/143/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Москвічова Андрія Сергійовичапро забезпечення позову у третейській справі №13/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Дочірнього підприємства «Дрінкс Україна» про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ТОВ «Інвестохіллс Веста» - Москвічова А.С. про забезпечення позову у третейській справі №13/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Дочірнього підприємства «Дрінкс Україна» про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 14 травня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення з ДП «Дрінкс Україна» заборгованості, що станом на 07 травня 2020 року складає 30 923 979,29 грн.

За договором №80 від 27 лютого 2020 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання перейшло право вимоги стягнення вже існуючої простроченої заборгованості за кредитними договорами, що, на думку заявника, свідчить про той факт, що ДП «Дрінкс Україна» не виконувало свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином.

Зазначає, що предметом застави є власне майно ДП «Дрінкс Україна», а саме: товари в обігу, готова продукція та матеріали і сировина. Загальна сума заставного майна з урахуванням додаткових договорів про внесення змін до договору застави майна №709-1 від 11 лютого 2013 року складає 18 725 665,33 грн, що значно менше, ніж сума позову, який розглядається в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Звертає увагу суду, що ДП «Дрінкс Україна» не виконує не тільки зобов`язання за кредитними договорами, а ще й за договорами застави майна.

На підставі викладеного, просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах та належать ДП «Дрінкс Україна», які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову у розмірі 30 923 979,29 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд третейського суду та вивчивши подані матеріали, суд уважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України за заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 149 ЦПК України, встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що 14 травня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом про стягнення з ДП «Дрінкс Україна» заборгованості, що станом на 07 травня 2020 року складає 30 923 979,29 грн.

Зазначає, що предметом застави є власне майно ДП «Дрінкс Україна», а саме: товари в обігу, готова продукція та матеріали і сировина.

Загальна сума заставного майна з урахуванням додаткових договорів про внесення змін до договору застави майна №709-1 від 11 лютого 2013 року складає 18 725 665,33 грн, що значно менше, ніж сума позову, який розглядається в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Звертає увагу суду, що ДП «Дрінкс Україна» не виконує не тільки зобов`язання за кредитними договорами, а ще й за договорами застави майна.

ТОВ «ФК «Інвестохіллс», подаючи заяву про забезпечення позову надало лише інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ДП «Дрінкс Україна», згідно якої майно у товариства відсутнє.

Разом з тим, у справі відсутні відомості щодо наявності рахунків, їх номерів, цільового призначення, а також наявності коштів у ДП «Дрінкс Україна» на цих банківських рахунках в кредитно-фінансових установах.

Доводи сторони заявника про те, що стягувач позбавлений можливості провести оцінку майна боржника, не звільняють останнього від процесуального обов`язку доводити обґрунтованість своїх заяв.

Судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладені обставини та доводи заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах та належать ДП «Дрінкс Україна», у межах суми вимог ТОВ «Інвестохіллс Веста», при відсутності відомостей про вартість такого майна - є невиконуваним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі №824/239/2018.

Окрім того, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. Посилання сторони заявника на недопущення ДП «Дрінкс Україна» працівника ТОВ «Інвестохіллс Веста» для проведення огляду заставного майна, не свідчать про існування обставин, які утруднять чи унеможливлять виконання запитуваного рішення третейського суду, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

З урахуванням наведених в заяві обставин, враховуючи розмір заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості - 30 923 979,29 грн, який просить стягнути позивач на свою користь, відсутність відомостей про наявність у ДП «Дрінкс Україна» рахунків, їх номерів, цільового призначення, а також наявності коштів на банківських рахунках, зважаючи на необґрунтованість припущення заявника про існування обставин, які утруднять чи унеможливлять виконання майбутнього рішення третейського суду, суд доходить висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову в обраний заявником спосіб, оскільки вжиття таких заходів забезпечення не призведе до ефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Виходячи з викладеного, у задоволенні заяви представника ТОВ «Інвестохіллс Веста» - Москвічова А.С. про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України Київський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - Москвічова Андрія Сергійовича про забезпечення позову у третейській справі №13/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Дочірнього підприємства «Дрінкс Україна» про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя В.А. Кравець