Справа № 761/714/21
Провадження № 2/761/5445/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Рибак М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» (далі по тексту - відповідач) про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07.09.2019 року по 31.12.2019 року - 118 629,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08.07.2016 року у справі №761/10285/15, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» з 25.03.2015 року. Стягнуто із Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 444 396 грн. 63 коп., з індексацією. Суд допустив негайне виконання рішення суду щодо поновлення на роботі з 25 березня 2015 року, а також в частині стягнення виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2016р. було оскаржене відповідачем. За наслідками апеляційного та касаційного перегляду, вказане Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку залишене без змін. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді не виконано відповідачем. Рішення суду в частині виплати середнього заробітку виконане лише після вжиття заходів примусу з боку виконавчої служби - арешту майна боржника, і фактично виконане лише 04.04.2017р.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

01.04.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивований тим, що оскільки позовні вимоги позивача рішенням суду від 08.07.2016 були задоволені в частині поновлення на роботі, його обов`язком було негайно після оголошення судового рішення, з`явитися на своє робоче місце та приступити до виконання своїх трудових обов`язків. При цьому, позивачу відомий графік роботи ДТГО «Південно-Західна залізниця». Також вказав про те, що оскільки позивач обіймав вже інші посади, не з`являвся на своє робоче місце у відповідача, то, відповідно в останнього не було наміру приступити до виконання своїх трудових обов`язків на посаді начальника державного підприємства - ДТГО «Південно-Західна залізниця» і твердження позивача про його не допуск до виконання трудових обов`язків є неправдивим та не відповідає дійсним обставинам. Крім того, відповідач вважає, що роботою позивач був забезпечений. При цьому, у відповідача як у роботодавця відсутній обов`язок щодо розшуку свого працівника та примусового приводу його на робоче місце.

Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2016 позивні вимоги ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», Голови комісії з реорганізації у зв`язку із злиттям ДТГО «ПЗЗ», задоволено частково, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ДТГО «ПЗЗ» з 25.03.2015 року на умовах, визначених Контрактом № 5-IV від 13.02.2012, укладеного між Міністерством інфраструктури України та ОСОБА_1 та Додатковими угодами до Контракту.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2016 в частині, що стосується поновлення позивача на займаній посаді рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін.

Оскільки в частині щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» з 25.03.2015 допущено негайне виконання рішення суду, позивач 18 липня 2016 року отримав виконавчий лист щодо виконання рішення суду в цій частині.

04.08.2016 постановою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2017, постанову державного виконавця від 04.08.2016 визнано неправомірною та скасовано.

Крім того, 02.08.2017 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 285 005, 93 грн.

Вказаним рішенням суду, встановлено той факт, що рішення суду від 08.07.2016 не виконано без поважних причин. Середній заробіток стягнуто з відповідача по 02.08.2017.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2017 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 змінено, зокрема, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду стягнуто в розмірі 167 195, 66 грн.

Крім того, 29.05.2018 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі за період з 03.08.2017 по 23.03.2018 в сумі 206 930, 28 грн.

Вказаним рішенням суду, встановлено той факт, що рішення суду від 08.07.2016 не виконано відповідачем без поважних причин.

Постановою Верховного Суду відмовлено відповідачу у відкритті провадження за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2018 та Постанову Київського апеляційного суду від 31.10.2018.

26.03.2019 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі за період з 24.03.2018 по 26.03.2019 в сумі 327 845, 08 грн.

Вказаним рішенням суду, встановлено той факт, що рішення суду від 08.07.2016 не виконано відповідачем без поважних причин.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року, стягнуто з Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 27 березня 2019 року по 06 вересня 2019 року в сумі 146 328, 90 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Положеннями ст. 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до ст. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою від 16.06.2017р. № Н-3/36-Р, середньо годинна заробітна плата Позивача становить 185,94 гривень.

Відповідно до листа № Ц/6-26/2747-18 підписаного в.о. Правління ПАТ «Укрзалізниця» та Витягу з реєстраційної електронної бази «Вихідні АТ «Укрзалізниця» (Графік роботи працівників апарату управління ПАТ «Укрзалізниця» на 2019 рік) для працівників апарату Управління ПАТ «Укрзалізниця» встановлено затверджено графік роботи на 2019 рік при п`ятиденному робочому тижні, тривалість щоденної роботи нерівномірна (понеділок-четвер - 8, 25 (8, 15) год., п`ятниця - 7 год.), з 08:00 до 17:00, перерва для відпочинку 12:00 до 12:45.

У відповідності до Порядку середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.09.2019 року по 31.12.20149 року розрахунково склав: 185,94 грн. * 638 робочих годин = 118 629,72 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, слід зазначити наступне. Стороною відповідача не надано доказів того, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08.07.2016 про поновлення ОСОБА_1 на роботі відповідачем виконано чи того, що відповідачем вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання вище вказаного рішення. Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача з приводу заявлених позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 186,30 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст.2,4,13,76-81,95,141,258-259,263, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 233, 235, 236 КЗпП України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі - задовольнити.

Стягнути з державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07.09.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 118 629,72 грн.

Стягнути з державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 186,30 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ,РПОКПП НОМЕР_1 .

Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-західна залізниця»: м. Київ, вул. Лисенка, 6, .

СУДДЯ М.А. РИБАК