Справа №333/5815/19
Провадження №2/333/210/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатюк І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 року представник позивача ОСОБА_4 в особі свого представника адвоката Лишенка С.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_4 оформивши право власності у порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , сплатила через свого представника адвоката Лишенка С.С. борг за житлово-комунальні послуги, спожиті фактично ОСОБА_2 , який мешкав у даній квартирі, у загальному розмірі 28147,97 гривень у серпні 2017 року. ОСОБА_5 , який вважав себе також належним спадкоємцем після померлого ОСОБА_6 , фактично розпоряджався спірною квартирою на свій розсуд, маючи правовстановлюючі документи та ключі, тому користувався наданими житлово-комунальними послугами, але не сплачував кошти за надання таких послуг і утворив заборгованість, яку вимушена була сплатити ОСОБА_4 , так як заборгованість за житлово-комунальні послуги утворилася у досить значному розмірі. 27.01.2017 року ОСОБА_4 зверталася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, що ОСОБА_5 перешкоджав їй у вільному доступі до квартири. ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про визнання права власності на вищевказану квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину в квартирі АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили. За весь час судових спорів позивач не могла користуватися квартирою і отримала доступ до неї лише в серпні 2017 року, оскільки відповідач навмисно чинив перешкоди у вільному доступі до житла без достатньої правової підстави та розпоряджався майном за рахунок позивача. Позивач надає до суду докази наявності боргу за житлово-комунальні послуги, які утворив відповідач та які вона вимушена була сплатити, а саме: 22.08.2017 року позивачем сплачено борг ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» в сумі 6529,73 гривень, в серпні 2017 року позивачем сплачено борг МКП «ОСНОВАНІЄ» в сумі 2910,79 гривень, в серпні 2017 року позивачем сплачено суму боргу в розмірі 14616,70 гривень за централізоване опалення Концерну «Міські теплові мережі», а також сплачено заборгованість Комунальному підприємству «ВОДОКАНАЛ» у розмірі 4090,75 гривень. На підставі вищевикладеного, позивач просила стягнути з відповідача суму боргу за сплачені нею житлово-комунальні послуги та судові витрати.

12 лютого 2020 року винесено заочне рішення, яким позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу у загальному розмірі 36655 грн. 99 коп., яка складається з суми боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 28147 грн. 97 коп., 3% річних у розмірі 1668 грн.. 06 коп., інфляційних витрат у розмірі 6839 грн. 96 коп.

07.05.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Погосян М.А. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 12 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою від 04 червня 2020 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази проживання відповідача у вищезазначеній квартирі, при цьому він сплачував заборгованість за комунальні послуги та дбав про майно, яке знаходилося у квартирі, не чинив перешкоди у доступі ОСОБА_4 до квартири, про що органами поліції проведено перевірку та надано відповідь.

Представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що в матеріалах справи наявні все докази несплати відповідачем заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме: дублікати квитанцій, відповіді відповідних комунальних підприємств про наявність заборгованостей, на відміну від відповідача, який не надав жодного доказу по сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на позовну заяву, в якій зазначено, що заборгованості за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі виникла ще до проживання відповідача, що не спростовано позивачем. Окрім того, зазначив, що згідно норм цивільного законодавства ніяких зобов`язань перед позивачкою в нього немає, також відсутні докази на підтвердження його вини для виникнення заборгованості перед комунальними установами, а квитанції, які надані позивачем підтверджують існування заборгованості за житлово-комунальні послуги ще до смерті його батька.

06 серпня 2020 року представником позивача надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 борг по сплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 44509,77 грн., з них 28147,97 грн. борг по сплаті за житлово-комунальні послуги, 2455,65 грн. 3% річних , 7692,84 грн. інфляційні втрати, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день наявності заборгованості у розмірі 6213,31 грн.

У судовому засіданні представник позивача доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог, підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з поясненнями сторін, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 , яким визнано за останньою право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Відповідно до відповіді № 69703-Лв-4049-0619 від 18.06.2019 року ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», 22.08.2017 року сума боргу, яка надійшла за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 6529,73 гривень.

Відповідно до відповіді № 478/01-05 від 05.07.2019 року Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» повідомило суму боргу в розмірі 2910,79 гривень, про що свідчать витяг з копії особового рахунку квартиронаймача та довідка по особовому рахунку № НОМЕР_2 .

Відповідно до відповіді № 3038/1/27 від 06.06.2016 року Концерн «Міські теплові мережі» повідомив суму боргу в розмірі 14616,70 гривень за централізоване опалення.

Згідно відповіді № 8763 від 21.06.2019 року Комунальне підприємство «ВОДОКАНАЛ» повідомило, що станом на 01.06.2016 року заборгованість по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 складає 4090,75 грн.

Згідно статті 162 ЖК Української PCP власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Своєчасно оплатити спожиті комунальні послуги споживач зобов`язаний також згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Верховний суд України розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016 p.), зокрема, зазначив: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

Що стосується стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2455,65 грн. 3% річних , 7692,84 грн. інфляційних втрат, 6213,31 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день наявності заборгованості згідно статей 611, 625, 692, 1166 Цивільного кодексу України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вищезазначених вимог, оскільки між позивачем і відповідачем відсутні будь-які договірні зобов`язання, при порушенні яких виникають зобов`язання по сплаті 3% річних, інфляційних втрат та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Відповідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8-11, 12-13, 76, 79, 81, 89, 128, 131, 247, 260-263, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 12-13, 15, 16, 22, 526, 530, 536, 610-612, 623, 625, 629 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , суму боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 28147 (двадцять вісім тисяч сто сорок сім) грн. 97 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05.10.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова