ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1562/2010 Номер провадження 22-ц/814/2143/21Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою адвоката Гузь Тетяни Олегівни в інтересах ОСОБА_1

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2010 року, прийнятого під головуванням судді Маханькової О.В. в м. Кременчук у справі, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2010 року позов Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» 64507,30 грн заборгованості за кредитним договором, судові витрати в розмірі 765,07 грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила, адвокат Гузь Т.О. в інтересах ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що позивач не надав доказів щодо надання позивачці кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. та наявності і розміру заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28 січня 2008 року між Кременчуцькою філією КС «Полтава і Полтавці та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 43, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 15 000 грн. строком на 24 місяці з 28 січня 2008 року по 28 січня 2010 року зі сплатою 0,19 відсотків щоденно на залишок суми кредиту.

28 січня 2008 року між Кременчуцькою філією КС «Полтава і полтавці» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 91, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 43 від 28 січня 2008 року в повному обсязі зобов`язань, включаючи сплату заборгованості по кредиту, процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням умов договору у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед КС «Полтава і Полтавці» у розмірі 64 507,30 грн., що складається з наступного: 13843,40 грн. - заборгованості за основною сумою кредиту; 50 663,90 грн. - суми нарахованих відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував, що позивачем належним чином доведено наявність у ОСОБА_1 перед КС «Полтава і Полтавці» заборгованості за кредитним договором у розмірі 64 507,30 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано суду належним чином посвідчену копію кредитного договору № 43 від 28 січня 2008 року та копію договору поруки № 91 від 28 січня 2008 року, які містять власноручні підписи директора Кременчуцької філії кредитної спілки «Полтава і Полтавці», позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 зі світлокопіями їх паспортів та ІПН, а також печаткою Кредитної спілки «Полтава і Полтавці», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору.

Згідно п.5.1 Кредитного договору сторони визначили, що договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника ОСОБА_1 виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту, яке нею належним чином не виконане.

З`ясувавши з достатньою повнотою обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником кредитного договору, на підставі якого у сторін виникли права та обов`язки, які мають виконуватись.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 15 000 грн., а також доказів наявності і розміру заборгованості є необґрунтованими,даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по боржникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом на 16.03.2010 року позичальником було сплачено частину основної суми кредиту у розмірі 1156,60 грн. 03.06.2008 року, остання проплата по відсоткам проводилася ОСОБА_1 04.07.2009 року у розмірі 700 грн., що свідчить про визнання боржником кредитного зобов`язання(а.с. 6).

Розмір заборгованості за кредитом доведено наявними у справі письмовими доказами: розрахунком заборгованості за кредитним договором від 28.01.2008 року, укладеного між Кременчуцькою філією КС «Полтава і Полтавці та ОСОБА_1 , видатковим касовим ордером від 28.01.2008 року виданим на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору №43 від 28.01.2008 року на суму 15 000 грн.

За встановлених по справі фактичних обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, та залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача, яка не містить посилання на належні засоби доказування та висновків суду першої інстанції не спростовує.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гузь Тетяни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2010 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.11.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. Ю.Кузнєцова