Справа № 303/7737/21
2/303/1990/21
Номер рядка статистичного звіту 25

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, відділ Державної виконавчої служби у м.Мукачеві Мукачівського району Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 11 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 34113, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 34113, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 604,26 гривень, яка складається з 29 554,26 гривень заборгованість за тілом кредиту, 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого збору.

Зазначає, що даний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що такий був вчинений з порушення однієї з головних умов звернення до нотаріуса в межах відповідного строку з моменту виникнення права вимоги, в даному випадку в межах трирічного строку.

З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що такий вчинено на кредитному договорі № 175/714292 від 20.07.2007 року. Однак, стягнення заборгованості проводиться за період 13.12.2020 року по 11.05.2021 року. Проте, з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року відповідачем не видалося ОСОБА_1 жодної суми кредиту, щоб стверджувати, що заборгованість по тілу кредиту виникла саме в цей період. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору № 175/714292 від 20.07.2007 року строк кредиту - не пізніше 19.07.2010 року. Відтак, заборгованість за сумою кредиту в розмірі 29 604,26 гривень ніяким чином не могла виникнути у період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року.

Отже, право вимоги відповідача до ОСОБА_1 щодо повернення кредиту в повному обсязі виникло ще 19.07.2010 року, а відтак з дня виникнення права вимоги минуло більше як десять років.

Також посилається, що виконавчий напис вчиняється у разі наявності безспірної заборгованості боржника перед стягувачем, підтвердженої належними документами. Це також свідчить про незаконність дій нотаріуса при вчиненні згаданого виконавчого напису,

оскільки заборгованість за кредитним договором ніяким чином не могла виникнути у період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року, зазначене свідчить, що грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною, оскільки нарахована за період якого така заборгованість виникнути не могла.

Крім того, зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

А тому, враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 11 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, зареєстрований в реєстрі за № 34113, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Представник відповідача 04.11.2021 року подав заяву, в якій в порядку ст. 206 ЦПК України позовні вимоги визнав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 20.07.2007 року № 175/714292, укладеного між Акціонерним товариством « Індустріально-Експортний Банк» та ОСОБА_1 , останньому було надано кредит в розмірі 3960 доларів США з кінцевим терміном повернення до 19.07.2010 року (а.с. 13-15).

Як вбачається з виконавчого напису від 11.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, останнім вчинено виконавчий напис в реєстрі за № 34113, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет», заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 604,26 гривень, яка складається з 29 554,26 гривень заборгованість за тілом кредиту, 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого збору. Заборгованість стягнуто за період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року (а.с. 12).

Вказаний виконавчий напис за заявою ТОВ «Фінпром Маркет», було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим державним виконавцем Сухан О.І. 06.09.2021 року було відкрито виконавче провадження та 13.09.2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника (а.с.16, 20).

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

З`ясовуючи питання щодо дня виникнення у ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги за порушеними позивачем зобов`язань за кредитним договором від 20.07.2007 року № 175/714292, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з підстав, викладених у договорах та інших правочинах.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 20.07.2007 року № 175/714292, укладеного між Акціонерним товариством « Індустріально-Експортний Банк» та ОСОБА_1 , останньому було надано кредит в розмірі 3960 доларів США з кінцевим терміном повернення до 19.07.2010 року (а.с. 13-15), відтак трирічний строк з дня виникнення права вимоги закінчився в 2013 році, тоді як виконавчий напис вчинено 11.05.2021 року (а.с.12).

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поняття строку та терміну визначені статтею 251 ЦК України.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

У відповідності до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, та відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Також, Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 підтверджує висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.

Таким чином, визначений банком строк сплив 19.07.2013 року, тоді як спірний виконавчий напис № 34113 був вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. 11.05.2021 року.

Також за змістом статті 9 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, (заборгованість за кредитним договором ніяким чином не могла виникнути у період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року, тоді як кінцевий строк повернення кредиту 19.07.2010 року) зазначене свідчить, що грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 34113 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати виконавчий напис від 11 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 34113, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 133, 137, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати виконавчий напис від 11 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 34113, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВ «Фінпром Маркет», м.Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс,204.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, м.Київ, вул. Мала Житомирська,6/5; відділ Державної виконавчої служби у м.Мукачеві Мукачівського району Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) , м.Мукачево, вул. Валенберга,3.

Рішення суду виготовлено 24.11.2021 року.

Головуюча О.В.Гутій