Справа № 461/8486/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/4216/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , його представника

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятого приміщення,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2017 року Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до суду з позовом, в якому просило виселити ОСОБА_2 з нежитлового приміщення під номером АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що гуртожиток по АДРЕСА_2 належить до комунальної власності територіальної громади міста Львова, в якому відповідач самовільно займає вказане вище нежитлове приміщення без згоди власника та необхідних для користування документів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що ордер є документом, який засвідчує вселення в жиле приміщення гуртожитку, проте, не надає права тривалого користування цим приміщенням, якщо не укладено договору найму або оренди жилого приміщення.

Звертає увагу, що на підтвердження правомірності користування спірним приміщенням гуртожитку відповідач не надав договору найму цього приміщення, а тому не має права ним користуватись.

Окрім того, наголошує, що приміщення має статус нежитлового приміщення, однак, суд не дав належної правової оцінки доказам на підтвердження цієї обставини і дійшов неправильного висновку про те, що спірне приміщення є житловою кімнатою.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, щопервинно гуртожиток по АДРЕСА_2 мав статус відомчого гуртожитку, в який відповідача ОСОБА_2 було вселено на підставі ордера, виданого Львівським комбінатом будівельних матеріалів об`єднання «Львівоблагропромбуд», на балансі якого знаходився цей гуртожиток (а.с.68, 70 т.1).

У вказаному гуртожитку відповідач зареєстрований і проживає з 17.08.2000 року, займаючи приміщення кімнати № НОМЕР_1 (а.с.55, 61, 67 т.1).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності (ст. 1 Закону).

Відповідно до ст.1-1 Закону, володіння жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах це право володіння жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі приватизації мешканцями гуртожитків жилих і нежилих (житлових і нежитлових) приміщень у таких гуртожитках відповідно до цього Закону та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також на підставі правочинів, укладених відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не заборонено законом.

За нормою ст.1-1 цього Закону, жила кімната у гуртожитку це окреме жиле приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому.

Жилий блок чи жила секція у гуртожитку це жиле приміщення у гуртожитку, що складається з декількох (двох і більше) жилих кімнат, мешканці яких мають змогу користуватися допоміжними приміщеннями у гуртожитку. Належність відповідних приміщень до жилого блоку чи жилої секції визначається проектною документацією на гуртожиток .

Відповідно до ст.18 Закону, органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, приймають рішення про прийняття у власність відповідної територіальної громади гуртожитків (майнових комплексів) відповідно до цього Закону, а також приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу «гуртожиток» і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону.

Після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону, вказані органи місцевого самоврядування приймають рішення відповідно до глави 4 «Користування гуртожитками» Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку; приймають рішення відповідно до глави 59 «Найм (оренда) житла» Цивільного кодексу України про надання житла в гуртожитку за договором найму (оренди) житла на певний строк за плату іншим мешканцям таких гуртожитків, на яких не поширюється дія цього Закону.

Встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 07.02.2013 року №2082 затверджено Програму передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Львова на 2012-2015 роки.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 цієї Програми, гуртожиток на вул.Кримська, 26А (праве крило), площею 2590,7 кв.м., який знаходився на балансі ТОВ «Жек- Агро» ПАТ «Львівагропромбуд», підлягав передачі у власність територіальної громади м.Львова та приватизації його мешканцями.

Пунктом 4.1 Програми передбачено, що громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень, після передачі таких гуртожитків у комунальну власність територіальної громади м.Львова за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

31.05.2013 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №443 «Про реєстрацію права комунальної власності на праве крило гуртожитку на АДРЕСА_2 », яким зареєстровано територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на праве крило гуртожитку на АДРЕСА_2 , загальною площею 2590,7 кв.м., згідно з технічним паспортом, складеним Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 16.05.2002 року за інвентарним №687, виділивши вказане праве крило в окремий об`єкт (а.с.6-9 т.1).

21.03.2014 року здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на приміщення гуртожитку площею 2590,7 кв.м. на АДРЕСА_2 за територіальною громадою м.Львова в особі Львівської міської ради (а.с.5 т.1).

15.05.2014 року Львівською міською радою прийнято ухвалу №3313 «Про залишення цілісного майнового комплексу на АДРЕСА_2 та надання дозволу на приватизацію його житлових і нежитлових (допоміжних) приміщень» (а.с.59 т.1), якою вирішено залишити цілісний майновий комплекс на АДРЕСА_2 та надати дозвіл на приватизацію його житлових і нежитлових (допоміжних) приміщень, а ЛКП «Снопківське» прийняти на баланс приміщення цього гуртожитку.

Відповідно до цієї ухвали, органом приватизації приміщень у житловій будівлі гуртожитку, які призначені для постійного проживання громадян, визначено Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, а органом з оформлення документів про передачу у власність громадянам приміщень у гуртожитку визначено відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району м.Львова, якому доручено підготовку та оформлення зазначених документів з врахуванням вимог щодо п`ятирічного фактичного місця проживання та реєстрації мешканців гуртожитку відповідно до чинного законодавства України.

Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради доручено укласти з мешканцями цього гуртожитку договори житлового найму на підставі інвентаризаційних актів та поточної технічної документації (п.4 Ухвали).

Інвентаризаційні акти повинні були складатись після проведення інвентаризації житлових приміщень гуртожитку.

Отже, приватизація приміщень гуртожитку здійснювалась наступними етапами: спочатку, проводилась інвентаризація приміщень гуртожитку, за наслідками якої складались інвентаризаційні акти, після цього, на підставі інвентаризаційних актів та поточної документації районна адміністрація Львівської міської ради укладала з мешканцями гуртожитку договори житлового найму, за наявності яких та за наслідками перевірки дотримання 5-ти річного строку постійного проживання громадян у гуртожитку приймалось рішення щодо передачі приміщень гуртожитку у власність громадян мешканців гуртожитку.

12.05.2015 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження №162 «Про утворення комісії з інвентаризації житлових приміщень у гуртожитках» (а.с.59 т.1), до складу якої, окрім представників районної адміністрації, відділу житлового господарства, Львівської міської ради, входили також представники балансоутримувача і представники мешканців гуртожитків (ініціативна група).

У березні 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 створено ОСББ «Кримське», головою якого є ОСОБА_4 .

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №378 від 29.06.2016 року затверджено акт приймання-передачі гуртожитку на АДРЕСА_2 з балансу ЛКП «Снопківське» Галицької районної адміністрації на баланс ОСББ «Кримське».

На виконання вказаної вище ухвали Львівської міської ради від 15.05.2014 року №3313 «Про залишення цілісного майнового комплексу на АДРЕСА_2 у статусі «гуртожиток» та надання дозволу на приватизацію його житлових і нежитлових (допоміжних) приміщень», враховуючи розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 12.05.2015 року №162 «Про утворення комісії з інвентаризації житлових приміщень у гуртожитках», Галицькою районною адміністрацією було проведено інвентаризацію приміщень гуртожитку, за результатами якої складено інвентаризаційні акти.

Так, зокрема, під час проведення у червні 2016 року Галицькою районною адміністрацією інвентаризації приміщеньгуртожитку було обстежено приміщення №42, про що складено відповідний інвентаризаційний акт (а.с.57 т.1), в якому зазначено, що жиле приміщення №42 площею 21,9 кв.м. на першому поверсі житлової будівлі використовується як житло з відома власника (володільця, балансоутримувача) гуртожитку ТОВ «Жек-Агро» громадянином: ОСОБА_2 реєстрація місця проживання з 2000 року.

В інвентаризаційному акті зазначено про здійснення ОСОБА_2 оплати за житлово-комунальні послуги на підставі квитанцій і про наявність в обстежуваному приміщенні меблів, побутових приладів, електротехніки.

Цей інвентаризаційний акт листом Галицької районної адміністрації від 05.07.2016 року скеровано для підписання голові ОСББ «Кримське», однак, такий повернуто до районної адміністрації не підписаним (а.с.58-59 т.1).

У своєму листі від 01.08.2016 року, адресованому голові Галицької районної адміністрації, голова ОСББ «Кримське» навела мотиви відмови від підписання вказаного інвентаризаційного акту, посилаючись на рішення загальних зборів мешканців будинку від 18.07.2016 року про не підписання цього акту у зв`язку з неправомірним виділенням кімнат в гуртожитку окремим його мешканцям, в тому числі й кімнати №42.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява N30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Отже, враховуючи той факт, що відповідачу у зв`язку з його роботою було надано спірне приміщення кімнати № НОМЕР_1 в гуртожитку для проживання, в яке він вселився у встановленому законом порядку на підставі спеціального ордеру, з 17.08.2000 року зареєстрований в гуртожитку і тривалий час використовує спірне приміщення, як житло, вносить відповідну плату за користування цим приміщенням та оплачує надані комунальні послуги, а доказів, які б підтверджували незаконне використання ним спірного приміщення, не надано, в колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на наявність підстав для скасування та/або зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.