ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/3510/20

Головуючий у першій інстанції Домашенко Ю. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/977/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар:Позняк О.М.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, (суддя Домашенко Ю.М.), ухвалене у м. Козелець о 10 годині 19 хвилин, повне судове рішення виготовлено 26.04.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2016 року у розмірі 39394,91 грн яка складається з заборгованості : за кредитом 33599,31 грн; за простроченими відсотками 5745,60 грн; пенею 50 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 01.07.2016 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідачки.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 33599 ,31 грн та 1792,76 грн у відшкодування судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції врахував, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33599 ,31 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідачка вважає, що суд першої інстанції не встановив дійсного розміру кредитної заборгованості та всіх її складових: тіла кредиту, відсотків, пені, з урахуванням того що вона не заперечувала факту написання анкети-заяви та отримання кредитних коштів лише в межах кредитного ліміту 15000 грн, прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення тіла кредиту в суму якого банк, безпідставно включив суму відсотків з ставкою 3,6%, таким чином включивши кошти в сумі 25361,73 грн в суму боргу за тілом кредиту. Крім того, до матеріалів справи позивачем надано в якості доказу виписку по рахунку, довідку про кількість отриманих карток, які не підписані уповноваженою особою банку, що є порушенням Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах Національного банку України. ОСОБА_1 також зазначає, що позивачем не доведено факту отримання нею кредитних коштів. Наданий банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток « Універсальна», « Універсальна,30 днів пільгового періоду», « Універсальна ,55 днів пільгового періоду», « Універсальна contrast», « Універсальна Gold» не визначає яку саме картку отримала відповідачка, а також чи ознайомлювалась остання з цими тарифами, оскільки на ньому відсутній її підпис.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. У поясненнях наданих у письмовому вигляді АТ КБ «ПриватБанк» зазначає про те, що факт підписання заяви, укладення договору, а також отримання кредитної картки та користування нею відповідачкою не спростовується. Крім того, відповідно до укладеного договору відповідачка отримала кредитну картку інформація про яку вказана в довідці, яка була надана до суду першої інстанції. Також позивач зазначає, що всі операції, як зняття коштів так і погашення заборгованості за договором, проводилися відповідачкою саме з використанням отриманої кредитної картки. Відповідно до п. 4 Розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документу та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 1 липня 2016 року року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк.

На підтвердження погодження умов договору АТ КБ "ПриватБанк" надано до матеріалів позовної заяви також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", а саме "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", Універсальна,55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна GOLD", витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи обслуговування карткових рахунків, розрахунок заборгованості, виписку з рахунку, копію паспорта відповідача, довідку про встановлений ліміт та довідку про кількість отриманих ОСОБА_1 кредитних карток.

У заяві позичальника від 1 липня 2016 року процентна ставка не зазначена. Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивач не надав підписану позичальником довідку про умови кредитування, яка б підтверджувала, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому відсутні підстави вважати встановленими обставини щодо досягнення сторонами домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а відтак укладення кредитного договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 1 липня 2016 року, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, відсутні підстави вважати встановленими обставини щодо досягнення сторонами домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Колегія суддів, апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків та пені.

Звертаючись до суду з позовом АТ КБ « ПриватБанк» просив стягнути з Фурс кредитну заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.07.2016 року, яка станом на 18.10.2020 року становить 39394,91 грн та складається з заборгованості : за кредитом 33599,31 грн; за простроченими відсотками 5745,60 грн; пенею 50 грн.

ОСОБА_1 надавалась у користування кредитна картка № НОМЕР_1 строком дії до січня 2020 року.

Отримання картки особисто ОСОБА_1 підтверджено скріншотами з програмного комплексу з фотофіксацією картки № 819147, яке відбулось 01.07.2016 року.( а.с. 190-191)

Чернігівським апеляційним судом було витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» скріншоти отримання кредитної картки ОСОБА_1 по кредитному договору № б/н від 01.07.2016.

Виходячи з приписів ч. 2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України з метою встановлення обставин справи та достатності доказів,а також перевірки доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приймає поданий до апеляційного суду в якості належного доказу скріншот з програмного комплексу з фотофіксацією картки, яку отримала ОСОБА_1 .

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність належних доказів отримання нею кредитної какртки не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційним судом справи.

Позивачем до позову було надано виписку за договором № б/н станом на 18.10.2020, яка наявна у матеріалах справи (а.с. 59-63).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75/ передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляціної скарги відносно того, що виписка по картковому рахунку відкритому банком для обслуговування кредитного договору з ОСОБА_1 не можу бути належним доказом по справі тому що неоформлена належним чином, оскільки зазначена виписка узгоджується з наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості по кредиту та її роздрукування проведено з електронного носія.

ОСОБА_1 видавалась кредитна картка, завдяки якій вона здійснювала користування кредитними коштами шляхом їх зняття та погашення заборгованості, термін дії картки до січня 2020 року на якій було встановлено кредитний ліміт максимально до 15000 грн з 06.08.2018 року по 04.10.2019 року.

Перевіряючи виконані за день операції по виписці по рахунку, колегія суддів приходить до висновку що АТ КБ « ПриватБанк» включило в заборгованість по тілу кредиту нараховані відсотки по кредиту. Оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків у зв`язку з непогодженням банком з позичальником всіх істотних умов договору і колегія суддіва апеляційного суду погодилась з таким висновком суду першої інстанції, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума отриманих від банку коштів. Так, згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 отримано в якості виконання договірних зобов`язань банком кошти в сумі 34640, 50 грн, реально повернуто 21796,24 грн. Отже , з ОСОБА_1 на користь АТ КБ « ПриватБанк» підлягає стягненню 12844,26 грн.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскарджуване рішення суду першої інстанції зміні в оскаржувальній частині.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з позовної заяви, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 39394,91 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12844,26 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 32,60%. При зверненні до суду з позовом банком сплачено 2102 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 685.25 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2102 грн х 32.60%).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції у стягненні тіла кредиту тобто фактично оспорювана сума становить 33599,31 грн. Судом апеляційної інстанції стягнуто заборгованість у розмірі 12844,26 грн, що становить 38.22 % від оспорюваної суми. За подання апеляційної скарги відповідачкою сплачено 3153 грн (а.с.132). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1947.92 грн (3153 грн х 38.22 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Відповідно до ч. 10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, різниця між судовими витратами, які підлягають сплаті з обох сторін становить 1262.67 грн та підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року змінити в частині стягнення суми заборгованості, зменшивши розмір заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 01.07.2016 року на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 33599,31 грн до 12844,26 грн.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (зареєстроване місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1262.67 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: