н/п 4-с/490/25/2021 Справа № 490/2171/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

26 травня 2021 м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Гоман А.А., за участі представника скаржника адвоката Крупки Ю.М., предстаника суб`єкта оскарження ОСОБА_1 , стягувача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Заводського відділу ДВС про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( далі - Заводський ВДВС),-

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 12,255, 448-450 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Заводського відділу ДВС Романчука С.М. про закриття провадження у справі за частиною вимог скарги.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.

Постанова

Іменем України

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа №464/6206/18

провадження № 61-18142св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів -Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І.В., Петрова Є. В., Мартєва С.Ю.,

учасники справи:

заявник (боржник) -ОСОБА_1 ,

представник боржника - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Скочипець Анна Романівна,

заінтересована особа (стягувач) -ОСОБА_3 ,

представник стягувача -ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року під головуванням судді Тімченко О. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 рокуу складі колегії суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У листопаді 2018 року представник ОСОБА_2 , який діяла в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Скочипець А. Р.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 54595361 з примусового виконання виконавчого листа № 464/5635/17, виданого 23 серпня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Боржник є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, як платник єдиного податку третьої групи.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 вересня 2018 року, сума, з якої нараховується стягнення за період з січня 2018 року по червень 2018 року, за кожний місяць визначена як сума всіх доходів боржника за місяць у розмірі 29 383,53 грн, а не як сума у розмірі середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості за місяць відповідно до частини другої статті 195 СК України

Посилаючись на невідповідність порядку розрахунку вимогам закону,заявник просив визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07 вересня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54595361, зобов`язавши державного виконавця здійснити відповідний перерахунок.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07 вересня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 54595361 та зобов`язано державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Скочипець А. Р. здійснити перерахунок вказаної заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що, здійснюючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, виходячи з усіх його доходів, державний виконавець не дотрималася вимог Закону України «Про виконавче провадження» та норм СК України, оскільки заборгованість зі сплати аліментів для фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 ,звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 17 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано з Сихівського районного суду м. Львова матеріали цивільної справи № 464/6206/18-ц.

Відкриваючи касаційне провадження у даній справі, суд виходив з того, що судове рішення за наслідками розгляду такої скарги в касаційному порядку буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року справу було повернуто на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не прийняли до уваги те, що між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, тому такий спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження, посилаючись на відповідну судову практику Верховного Суду.

Суди дійшли помилкових висновків щодо відсутності підстав вважати, що десятиденний строк подачі скарги до суду боржником пропущено, що призвело до необґрунтованого задоволення скарги та порушення інтересів стягувача і неповнолітньої дитини.

Застосування ч. 2 ст. 195 СК України є неправильним, оскільки нею регулюються питання визначення заборгованості по аліментах, присуджених у частці від заробітку (доходу), а не визначення розміру аліментів,, які підлягають сплаті.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 54595361 з примусового виконання виконавчого листа № 464/5635/17, виданого 23 серпня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.3,4).

У даному виконавчому провадженні № 54595361 державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Скочипець А.Р. 07 вересня 2018 року здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з повного доходу боржника як фізичної особи - підприємця (а.с.12).

30 жовтня 2018 року представнику ОСОБА_1 на його звернення було щодо здійснення перерахунку розрахунку заборгованості було надано відповідь начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області у якій керівник ВДВС підтвердив правомірність спірного розрахунку заборгованості по аліментах від 07 вересня 2018 року ( а.с.17).

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та даних Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області (Сихівське відділення) від 20 грудня 2017 року № 39/8/13-50-13-01/15, наявних в державного виконавця, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та є платником єдиного податку зі спрощеної системи оподаткування третьої групи за ставкою 5% (а.с.7).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Задовольняючи скаргу та визнаючи неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07 вересня 2018 року, суди виходили з того, що здійснюючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем,виходячи з усіх його доходів, державний виконавець не дотрималася вимог Закону України «Про виконавче провадження» та норм СК України, оскільки заборгованість зі сплати аліментів для фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами було встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, прийнятій до передачі справи на розгляд об`єднаної палати, у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19, розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів.

Таким чином, суди вірно виходили з того, що питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконання судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що даний спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

Доводи касаційної скарги відносно того, що суди дійшли помилкових висновків що десятиденний строк подачі скарги до суду не було пропущено не знайшли свого підтвердження, оскільки суди вірно визначили, що перебіг строку визначеного ст. 449 ЦПК України почався з моменту отримання відповіді начальника Сихівського відділу ДВС м. Львова від 30 жовтня 2018 року, а тому скарга була подана у строк,.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що суди невірно застосували до спірних правовідносин ч. 2 ст. 195 СК України з огляду на наступне.

Судами встановлено, що на виконанні у Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 54595361, з примусового виконання виконавчого листа № 464/5635/17, виданого 23 серпня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Скочипець А.Р. 07 вересня 2018 року здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з повного доходу боржника як фізичної особи - підприємця.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та даних Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області (Сихівське відділення) від 20 грудня 2017 року № 39/8/13-50-13-01/15, наявних в державного виконавця, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та є платником єдиного податку (свідоцтво серії НОМЕР_1 ).

Згідно з частиною другою статті 195 ЦПК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Таким чином, державний виконавець не взяв до уваги те, що зазначені розрахунки заборгованості необхідно було проводити відповідно до вимог частини другої статті 195 Сімейного кодексу України.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 01 квітня 2019 року у справі № 708/326/18.

За таких обставин, суди дійшли правильних висновків відносно того, що оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментах було проведено з порушенням вимог законодавства.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанціїта не дають підстав вважати, що судом було порушено норми процесуального права чи неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. ПетровПостанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 756/13754/14-ц

провадження № 61-8097св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

зацікавлені особи: державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рудьковська О. С., ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 рокуу складі колегії суддів: Оніщук М. І., Українець Л. Д., Соколова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій, з урахуванням доповнень, просила скасувати довідку-розрахунок заборгованості за аліментами від 29 вересня 2016 року та довідку-розрахунок заборгованості за аліментами від 03 січня 2017 року, виданих державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати довідку-розрахунок заборгованості за аліментами від

02 листопада 2011 року, вказуючи на те, що державний виконавець неправомірно обрахував розмір заборгованості за аліментами у вказаних довідках-розрахунках і висновок державного виконавця про відсутність заборгованості, який міститься в них, є хибним, оскільки згідно з раніше проведеним розрахунком за період з 07 жовтня 2014 року по 23 червня

2015 року заборгованість становила 26 713,54 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 листопада

2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю заборгованості та наявністю підстав для закінчення виконавчого провадження.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 листопада

2017 року скасовано.

У задоволенні заяви відмовлено з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець Оболонського РВДВС міста Києва Рудьковська О. С. при складанні довідки-розрахунку заборгованості за аліментами від 03 січня 2017 року перевищила свої повноваження, адже не має жодного стосунку до виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/595/2015.

ОСОБА_4 , діючи в інтересах боржника ОСОБА_3 та зловживаючи своїми службовими обов?язками, свідомо занижувала заробітну плату боржника.

Предметом розгляду апеляційної скарги був не спір між стягувачем аліментів та боржником, а неправомірні та необґрунтовані дії державного виконавця Оболонського РВДВС міста Києва Рудьковської О. С. та зловживання нею своїми службовими обов`язками при складанні довідки-розрахунку заборгованості за аліментами від 03 січня 2017 року.

21 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

03 березня 2018 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року - без змін.

14 березня 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відповідь на відзив, в якій просить відзив ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Положенням статті 383 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із відповідною скаргою) передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, якщо вони вважають, що таким рішенням, дією або бездіяльністю порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що стягувач звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що стягувач не погоджується з розрахунками заборгованості за аліментами, проведеними державним виконавцем, і його висновком про відсутність заборгованості, вказуючи на те, що заборгованість існує.

Боржник категорично заперечує наявність заборгованості за аліментами і вважає проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості за аліментами та зроблений на цій підставі висновок про відсутність заборгованості, правомірними.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищеозначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні скарги є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Постанова Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська Судді: Н. О. Антоненко В. М. Коротун В. І. Крат В. П. Курило