П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про передачу справи за підсудністю у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути солідарно з ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг» та ТОВ «Ліко-Житлосервіс» майнову шкоду у розмірі 2 918 979 грн. 88 коп. та 200 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва за місцем знаходження відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Наразі позивач тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житлового приміщення від 10 січня 2021 року, а, відтак, справа підсудна Деснянському районному суду міста Києва. В апеляційній скарзі позивач посилається на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18, в якій вказано, що відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Також позивач посилається на постанову Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 175/960/19, в якій визнано дії суду першої та апеляційної інстанції законними щодо визначення територіальної підсудності за місцем тимчасового проживання без проведення державної реєстрації.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» вказує на те, що як місце постійного проживання особи, так і місце її перебування підлягає реєстрації компетентними державними органами із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідач вказує на те, що позивачем не надано жодного належного доказу про реєстрацію місця проживання або місця перебування останнього за зазначеною адресою в Деснянському районі міста Києва.

Відповідач ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдинг» у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди не є позовом про захист прав споживачів, оскільки у матеріалах справи відсутні договори, укладені між позивачем та відповідачами, а також інші документи на підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Зазначене унеможливлює обрання позивачем альтернативної підсудності на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвали про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі підлягає вирішенню за місцезнаходженням відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оспорює дії відповідачів, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим при зверненні до суду позивач керувався альтернативною підсудністю та відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України обрав суд за місцем свого перебування.

Позивач вказує на те, що він тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житлового приміщення, а, відтак, справа підсудна Деснянському районному суду міста Києва. При цьому, позивач посилається на практику Верховного Суду.

У той же час, відповідно до ст. 158 Житлового кодексу Української PCP наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права та обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму».

Відповідно до наданої до матеріалів позовної заяви копії паспорта ОСОБА_1 останній був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 та 05 лютого 2016 року знятий з реєстраційного обліку (а.с.13).

Пунктом 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, встановлено, що «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів.

Згідно інформації з реєстру територіальної громади міста Києва в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований та зареєстрованим в місті Києві не значиться (а.с.59).

Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18. Однак, у зазначеній справі суд касаційної інстанції давав оцінку іншим обставинам.

Позивачем не надано суду першої інстанції жодних доказів того, що його місце проживання/перебування є зареєстрованим у встановленому законом порядку за вказаною ним у позовній заяві адресою, а, відтак, позовна заява не підсудна Деснянському районному суду міста Києва.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо передачі справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва відповідають фактичним обставинам справи, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.