Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач - Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавсьої області надійшов позов ОСОБА_1 , в якому зазначено, що з 01 квітня 1993 року по 30 червня 1998 року вона була членом та працівником КСП «Прапор» Кобеляцького району Полтавської області. 09.07.1996 року КСП «Прапор» видано Державний акт на право колективної власності на землю. Оскільки на момент видачі Державного акту ОСОБА_1 була членом КСП, то вважала, що набула право на земельну частку (пай), однак протягом тривалого часу здійснювала догляд за дитиною, тому не мала змоги скористатись своїм правом на земельну частку (пай). Оскільки на цей час вирішити питання іншим шляхом не має можливості, то позивач прохає суд визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,26 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях запасу комунальної власності Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, які перебували у колективній власності КСП «Прапор».

13 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 не включена до списку, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Прапор», тому не має права на земельну частку (пай). Крім цього позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, тому представник відповідача прохає застосувати норму ст. 267 ЦК України та на цій підставі відмовити в задоволенні позову.

Позивач, ОСОБА_1 та її представник, адвокат Яременко О. Є, будучи завчасно, належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак Яременко О.Є. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов прохає задовольнити.

Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 01 квітня 1993 року прийнята в члени сільськогосподарського підприємства «Прапор» та звільнена з членів цього колгоспу 30 червня 1998 року (а.с. 10, 14).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.12).

Відповідно до рішення Кобеляцької районної Ради народних депутатів від 25 квітня 1996 року КСП «Прапор» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00034, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 26 від 09 липня 1996 року, згідно якого землю передано в колективну власність. Середній розмір земельної частки (паю) становить 4,26 умовні кадастрові гектари. Згідно списку додатку громадян - членів КСП «Прапор» Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_3 або ОСОБА_1 не значиться (а.с.15,19).

На підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 207 КСП «Прапор» реорганізоване шляхом перетворення в ТОВ «Агрофірма Прапор» (а.с.23).

На цей час державна реєстрація ТОВ «Агрофірма Прапор» припинена (а.с.24-26).

Предметом спору у справі, що розглядається, є визнання права на земельну ділянку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

На цей час державна реєстрація КСП припинена, тому вирішення питання про право ОСОБА_1 можливе лише в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до пункту 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства ( далі - САТ ), у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними.

Однак у цій справі в трудові книжці ОСОБА_1 маються відомості не лише про трудові відносини, а й про прийняття та виключення членів КСП. Крім цього, факт членства підтверджується також і архівним витягом із протоколу № 15 засідання правління колгоспу «Прапор комунізму» про прийом ОСОБА_3 до членів колгоспу (а.с.14).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджений факт належності їй права на земельну частку (пай) КСП «Прапор».

Щодо посилання представника відповідача на застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позову на цій підставі, суд зазначає наступне.

Оскільки Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Прапор» виданий у 1996 році, то саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності ОСОБА_1 , адже оскільки вона не була включена до списку додатку до Державного акту, то з цього часу було порушене її право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_1 народилась ОСОБА_6 , яка з 1990 року постійно хворіла з тяжкими перебігами хвороби, тому потребувала постійного додаткового спостереження, лікування та догляду (а.с.16-18).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з поважної причини, так як право на подачу позову в неї виникло в 1996 році, при цьому з 1990 року вона здійснює догляд за донькою, яка хворіє та потребує постійного додаткового спостереження, тому порушене право ОСОБА_1 підлягає поновленню.

Керуючись статтями 3, 7, 12, 141, 200, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 4,26 умовні кадастрові гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях запасу комунальної власності Кобеляцької міської ради, які перебували у колективній власності КСП «Прапор» на території Підгорянької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя