Справа № 766/6871/21
27.10.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області
у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,
за участю секретаря Щербань А.А.,
Позивач звернулась до суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належала померлій на праві власності згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року у справі № 667/8941/14-ц.
Позов мотивований наступним. Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року у справі № 667/8941/14-ц за позивачем, її матір`ю та сестрою визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 . Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини даного домоволодіння. 10.06.2020 року нотаріус листом повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки неможливо встановити частку.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та дату слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Відзив представником відповідача не подано.
Враховуючи неявку відповідача та згоду позивача на заочний розгляд справи, про що постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Нотаріусом третьої Херсонської Державної нотаріальної контори в листі від 10.06.2020 року зазначено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності за померлою не було зареєстроване. Крім того, неможливо визначити частку, на яку саме виникає право власності.
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року у справі № 667/8941/14-ц визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 . Відповідно до відмітки, рішення набуло законної сили 18.07.2015 року (з урахуванням виправлень внесених ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2021 року).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 200055591 від 12.02.2020 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстроване право спільної часткової власності, частка - 1/3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року, справа № 667/8941/14-ц.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260415251 від 08.06.2021 року вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстроване право спільної часткової власності, частка - 1/3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року, справа № 667/8941/14-ц, ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2021 року.

Таким чином встановлено, що на підставі судових рішень у справі № 667/8941/14-ц від 07.07.2015 року та від 07.05.2021 року зареєстроване право спільної часткової власності.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_7 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_7 .

ОСОБА_9 та ОСОБА_1 уклали шлюб 24.09.1983 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 », що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_11 та ОСОБА_2 одружились 25.04.1997 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_2 », що вбачається з копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_6 .

Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 68/2019.

31.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом, після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 07.05.2019 року подала заяву нотаріусу третьої Херсонської Державної нотаріальної контори про відмову від спадщини, після смерті матері ОСОБА_2 на користь доньки померлої - ОСОБА_1 .

Так, встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 - є ОСОБА_1

ОСОБА_3 та ОСОБА_14 одружились 17.10.1962 року, після одруження прізвище дружини - « ОСОБА_3 », що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_16 уклали шлюб 30.06.1984 року, після одруження прізвище дружини - « ОСОБА_3 », що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_8 .

Рішенням державного реєстратора від 17.03.2020 року відмовлено в реєстрації права власності за ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність даних про визначення часток.

Встановлені вище факти дають підстави визначитись, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належить на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 . Виходячи з факту реєстрації за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права спільної часткової власності на 1/3 частку за кожною на підставі даного судового рішення, суд вважає доведеним факт належності на праві власності ОСОБА_2 1/3 частини у спільній частковій власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217)

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на 1/3 частини домоволодіння АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги після померлого ОСОБА_2 , оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавця, що на момент смерті належало їй на праві власності, а тому встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірної нерухомості, ураховуючи відсутність інших спадкоємців, суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем першої черги за законом право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 , при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на даний об`єкт нерухомості є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіальної громади в особі Херсонської міської ради (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Ушакова, б.37) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовльнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належала померлій на праві власності згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.07.2015 року у справі № 667/8941/14-ц.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено (враховуючи робочі та вихідні дні) 08.11.2021 року.

СуддяІ. Ю. Зуб