ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/487/21Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/1017/21 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 305030000
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2021 року, ухвалене суддею Сидорак Г.Б. у цивільній справі №604/487/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані нею грошові кошти у розмірі 63471,02 грн.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду із заробітку ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дітей на загальну суму 126942,04 грн. Однак, рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2019 року із актового запису про народження ОСОБА_4 виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини.

Вважає, що стягнуті з нього аліменти на утримання ОСОБА_4 та отримані ОСОБА_3 у розмірі 63 471,02 грн, безпідставно, оскільки він не є батьком цієї дитини.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 21 106,44 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

В стягненні безпідставно набутих коштів в сумі 42 364,58 грн - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 аліменти сплачувались примусово, на підставі рішення суду внаслідок недобросовісності з боку відповідачки, тому безпідставно отримані останньою грошові кошти підлягають поверненню. Із встановленням факту того, що позивач не є батьком ОСОБА_4 , підстава для отримання аліментів відпала.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони у судове засідання не зявилися, будучи належним чином провідомленими про день, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що з 2010 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого в актовому записі про народження був записаний позивач ОСОБА_1 .

Також під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2019 року виключено із актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_4 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 травня 2020 року зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України сплачених ним аліментів на утримання ОСОБА_4 лише за період з 29.08.2019 року по 12.06.2020 року у сумі 21 106, 44 грн., тобто з моменту вступу у законну силу судового рішення про виключення ОСОБА_1 як батька із актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , до 12.06.2020 року - моменту вступу у законну силу судового рішення про зменшення розміру аліментів.

Суд першої інстанції вірно застосував норми ст. 1212 ЦК України та прийшов до правильного висновку про необхідність повернення позивачу безпідставно сплачених ним аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Оскільки на користь відповідачки з позивача примусово згідно судового рішення стягнуто аліменти на утримання дитини, батьком якої позивач не є, тому ці кошти є безпідставно отриманими та підлягають поверненню.

Разом з тим, суд помилково повязав момент виникнення права на стягнення безпідставно набутих коштів із набранням законної сили судовим рішенням про виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження дитини.

До висновку про відсутність підстав для повернення безпідставно сплачених аліментів до 29.08.2019 року суд прийшов у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме незастосування ст. 180 СК України, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Право на утримання є одним із основних прав дитини та кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом положень ст. 180 СК України обовязок утримання дитини несуть лише її батьки.

Аліментний обовязок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у звязку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини підтверджує, що позивач не є (і відповідно, ніколи не був) батьком дитини ОСОБА_4 , а тому у позивача від самого початку існування спірних правовідносин був відсутній обовязок утримання цієї дитини.

З врахуванням наведеного, поверненню підлягає уся сума отриманих відповідачкою аліментів, які примусово стягнуті з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 .

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки про суму стягнень по аліментах (а.с.11), із заробітку ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання двох дітей з жовтня 2017 по липень 2020 включно і сума за цей період складає 124 824, 35 грн.

Тому половина цих коштів у розмірі 62 412, 17 грн. є безпідставно отриманими відповідачкою коштами та підлягають поверненню позивачу.

За серпень 2020 року розмір аліментів стягнуто уже в зменшеному розмірі лише на утримання однієї дитини, а тому отримані відповідачкою аліменти у серпні 2020 року поверненню не підлягають.

За таких обставин, рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2021 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 62 412, 17 грн.

Рішення суду І інстанції в частині вирішення птання про розподіл судових витрат слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2021 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно набуті кошти в сумі 62 412, 17 грн (шістдесят дві тисячі чотириста дванадцять гривень та сімнадцять копійок) .

Рішення в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2021 року.

Головуюча

Судді