ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/1723/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Юськів І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крижановський Микола Михайлович, про забезпечення позову ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна, державний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за законом, скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крижановський Микола Михайлович, через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Херсонської міської ради Херсонської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна, державний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович, у якому просила:

- визначити, що частка померлого ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності подружжя складає Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний номер: 58006848, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (номер запису про право власності: 41827773).

В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , якому на підставі договору купівлі продажу від 17.07.2007р. на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 . Оскільки на момент придбання вказаної квартири ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , тому вказане нерухоме майно у розумінні ст. 60 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 18.07.2007 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір з ПАТ «Комерційний банк «Надра» та передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, до складу спадщини увійшла Ѕ частина спірної квартири. Позивач зазначає, що у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі прав зареєстрованого обтяження на квартиру, вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому наявні підстави для визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом.

Крім того, 06.05.2021 р. державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», який є правонаступником ПАТ КБ «Надра».

Позивач вважає вказане рішення державного реєстратора протиправним, оскільки зі смертю позичальника ОСОБА_2 зобов`язання з повернення кредиту включають до складу спадщини, а строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Крім того, чинна на момент укладання договору редакція ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачала необхідність укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Враховуючи відсутність укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про задоволення вимог іпотекодержателя та ненадання такого договору державному реєстратора, дії останнього щодо реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» права власності на спірну квартиру не можна вважати законними. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Крижановський Микола Михайлович, звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про забезпечення даного позову шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав відносно трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами існує майновий спір, предметом якого є право на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансруп» незаконно зареєстрував право власності на спірне майно та має реальну можливість здійснити його відчуження, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду без додаткового звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, тому заявниця просить забезпечити позову у визначений нею спосіб.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2021 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав відносно 1/2 частини трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В решті вимог відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що предметом спору є право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (позивачка просить визнати за нею право власності на вказану частку квартиру в порядку спадкування за законом). Оскільки обраний позивачкою спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна (квартири) є обґрунтованим і співмірними із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивачки, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачка претендує не на всю квартиру, а лише на 1/2 її частину.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28.07.2021р. в частині задоволення заяви про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не обґрунтовано вжиття заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, а вказано лише на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням. Вказане припущення позивача не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами. Крім того, позивачем не надано доказів, що вона дійсно є спадкоємицею іпотекодавця, а суд першої інстанції не пересвідчився у існуванні спору між сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Крижановський Микола Михайлович, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2021року залишити без змін. Вважає, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову безпосередньо пов`язаний з предметом спору у даній справі, є співмірним, спрямований на запобігання можливому порушенню майнових прав позивача та забезпечує реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність ухвали суду нормам цивільного процесуального закону, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, спір виник з приводу нерухомого майна, а саме: Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , власником якої на момент звернення ОСОБА_1 до суду є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», про що державним реєстратором Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Сухановим Д.М. 30.04.2021р. зроблено відповідний реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с.14)

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції, застосувавши положення статей 149-153 ЦПК України, виходив із наявності загрози відчуження спірної квартири, оскільки Ѕ її частина є предметом спору у цій справі, і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема , забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 3 ст. 150 ЦПК України)

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується, зокрема, майнових прав на Ѕ частину об`єкту нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 30.04.2021 року право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с.14-16).

Встановивши вказані обставини у їх взаємозв`язку з наведеними вище нормами ЦПК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що через ризик відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з реєстрацією речових прав та обтяжень на вказане майно, може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення її позову.

Та обставина, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ще не вчинило дії, що могли б підтвердити намір відчужити Ѕ частину спірної квартири, не спростовують висновки суду про наявність у нього, як в одноособового власника, можливості вільно розпорядитись квартирою, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

Крім того, застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав відносно 1/2 частини трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є співмірним заявленим позовним вимогам. Відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», оскільки квартира залишається в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України підстави для її скасування відсутні.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 1,3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до судових витрат відносяться, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога позивачу ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції надавалася адвокатом Крижановським М.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 14.07.2021 р.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Розділом 2 договору про надання правової допомоги від 14.07.2021 р., укладеного між ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатом Крижановським М.М. передбачено наступне:

«п.2.1 Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається попередньо, виходячи з розрахунку одного прожиткового мінімуму на працездатну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» за 1 годину роботи.

п.2.2 Загальний обсяг часу, витраченого адвокатом, та остаточний розмір гонорару погоджується сторонами шляхом підписання Акту здавання приймання виконаних робіт (послуг).»

На підтвердження факту та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надано до суду копію Акту здавання приймання виконаних робіт (послуг) від 05.10.2021р., копію рахунку №2021/33/1, а також докази їх надсилання іншим учасникам справи.

Згідно Акту здавання приймання виконаних робіт (послуг) від 05.10.2021р. адвокатом Крижановським М.М. виконані, а клієнтом ОСОБА_1 прийняті наступні роботи (послуги) з правничої допомоги в Херсонському апеляційному суді: ознайомлення зі змістом апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову 0,5 годин, вартістю 1135,00 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу, надіслання відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи 1,5 години, вартістю 3405,00 грн; участь у судовому засіданні в Херсонському апеляційному суді 0,5 годин, вартістю 1135,00 грн.

Згідно рахунку №2021/33/1 від 05.10.2021р. ОСОБА_1 повинна сплатити адвокату Крижановському М.М. за правничу допомогу в судовій справі №766/12296/21 згідно з договором про надання правової допомоги №2021/33 від 14.07.2021 та Акту від 05.10.2021 року 5675,00 грн (1135,00 грн + 3405,00 грн + 1135,00 грн).

Апеляційний суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом Крижановським М.М. робіт на підставі договору про надання правової допомоги від 14.07.2021р., укладеного з ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність.

Проте, вказані доводи представник відповідача жодним чином не обґрунтував та не підтвердив належними доказами, тому колегія суддів не бере їх до уваги.

Враховуючи, що договорі про надання правової допомоги від 14.07.2021р. сторони дійшли згоди щодо розміру гонорару адвоката Крижановського М.М. за надання ним правової допомоги в суді апеляційної інстанції, виходячи з розміру одного прожиткового мінімуму на працездатну особу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (2270,00 грн) за одну годину роботи адвоката, і матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Крижановським М.М. такої допомоги ОСОБА_1 , а тривалість витраченого адвокатом часу становить 2,5 години, тому з огляду на відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо стягнення з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на її користь 5675,00 грн. (2270,00 грн * 2,5 год) в якості відшкодування витрат на професійну правничу, надану в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5675,00 грн (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік