Справа № 442/2691/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/2002/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника третьої особи Летнянської сільської ради Бохонка П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дробицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Павлів З.С. від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2021 року в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1 Олексишина Ігора Богдановича про роз`яснення рішення суду в цивільній справі №442/2691/18, провадження №2/442/123/2019 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою роз`яснити рішення суду у справі №442/2691/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог Летнянського старостинського округу Меденицької територіальної громади, Меденицької селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в частині: «Зобов`язати ОСОБА_1 перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстані не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності».

Вважає, що ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати. Вказує, що висновок суду першої інстанції в резолютивній частині рішення щодо перенесення металевого огородження на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель є незрозумілим для виконання та дає підстави для неоднозначного тлумачення, а тому рішення потребує роз`яснення. Таке рішення суду в даному випадку можна трактувати двозначно, а саме, при перенесенні огорожі: - врахувати відстань найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель неменше 1-го метра від стін кожної будівлі; - враховуючи відстань від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель не менше 1-го метра від стін однієї з будівель. Очевидним є те, що у кожному з перелічених вище випадках конфігурація огородження буде різною, що в свою чергу призведе до зменшення/збільшення розміру належних сторонам земельних ділянок. За даних обставин посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що заявник, ОСОБА_1 , ставить питання про незрозумілість рішення суду під час виконання його позивачкою ОСОБА_3 , а не самою ОСОБА_1 , не може бути підставою для відмови у його роз`ясненні. Адже, саме незрозумілість формулювання рішення суду спричиняє його неоднозначне тлумачення обома сторонами спору та призводить до неможливості його виконання.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні брали участь їх представники.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників відповідачки та третьої особи на підтримання апеляційної скарги, представника позивачки в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про роз`яснення рішення, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст. 247, ст. 271 ЦПК України, п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009, та відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що проаналізувавши рішення суду та заяву адвоката ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, зокрема в частині «Зобов`язати ОСОБА_1 перенести самовільно та незаконно нею встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстані не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності», суд вважав рішення зрозумілим та таким, що не потребує роз`яснення. Водночас, суд звернув увагу на те, що рішення суду зобов`язує до вчинення дій саме відповідачку у справі ОСОБА_1 , а заявник ставить питання про незрозумілість рішення суду саме під час виконання такого позивачкою ОСОБА_3 . З таких підстав, суд вважав за необхідне роз`яснити право на звернення до суду із відповідним позовом у випадку порушення прав чи інтересів особи.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції немає, висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

11.03.2021 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою, у якій просив роз`яснити рішення суду у справі №442/2691/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в частині: «Зобов`язати ОСОБА_1 перенести самовільно та незаконно нею встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстані не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності».

В обґрунтування заяви покликається на те, що 06.12.2019 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області ухвалив рішення у вказаній справі, яким позов задоволено. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, площею 0,14 га та зобов`язати ОСОБА_1 перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності. Зазначає, що рішення суду є не зовсім зрозумілим, а саме в частині: «Зобов`язати перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності». На виконання згаданого вище рішення суду відповідач повністю демонтувала металеве огородження, яке розмежовувало сусідні земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Натомість, огорожа встановлена нею по прямій лінії, у зв`язку з чим відстань від найбільш виступних конструкцій стін інших прилеглих господарських споруд та будівель позивачки складає 2 м., адже виступні частини конструкції стін житлового будинку та інших будівель і споруд не розташовані на одній лінії відносно одна одної. Таким чином, частина земельної ділянки, яка належить відповідачці, опинилася за огородженням на стороні позивачки. Трактуючи резолютивну частину рішення суду на власний розсуд, позивачка при зведенні загородження врахувала відстань в 1 м. від найбільш виступної конструкції стін інших належних їй прилеглих господарських споруд та будівель. Зазначене призвело до захоплення позивачкою частини належної відповідачці земельної ділянки. Оскільки неоднакове розуміння формулювання резолютивної частини рішення суду призводить до конфліктних ситуацій між сторонами та створює труднощі у його виконанні, вважає, що рішення суду необхідно роз`яснити в частині перенесення металевого огородження на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель стосовно дотримання згаданої відстані від кожної будівлі та споруди.

Згідно ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Відповідно до роз`яснень суду касаційної інстанції щодо схожих правовідносин у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, суд може роз`яснити рішення, якщо воно містить в собі незрозумілості, неточності, що ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Незрозумілим слід вважати рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз`яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Крім цього, питання роз`яснення рішення суду (ст. 271 ЦПК України) слід відрізняти від питання встановлення способу і порядку виконання рішення суду (ст. 435 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 06 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Летнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, площею 0,14 га.

Зобов`язано ОСОБА_1 перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року вказане рішення залишено без змін.

Так, із заяви про роз`яснення рішення вбачається, що представник заявника вказує на те, що на виконання згаданого рішення суду відповідач повністю демонтувала металеве огородження, яке розмежовувало сусідні земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Окрім цього, з постанови старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Н.Р. про закінчення виконавчого провадження ВП №61867480 від 07.05.2020 року з виконання виконавчого листа №442/2691/19 виданого 08.04.2020 року вбачається, що при виході за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_1 перенесла самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на АДРЕСА_2 та які належать їй на праві приватної власності, про що складено акт державного виконавця 05.05.2020 року (Т.2 а.с. 136, 138).

Зважаючи на вказане, рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року виконане відповідачкою ще у травні 2020 року, про що вказано представником відповідача у заяві про роз`яснення рішення.

Із заявою про роз`яснення вказаного рішення відповідачка звернулася до суду 11 травня 2021 року.

Зважаючи на вимоги ст. 271 ЦПК України, роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане.

Враховуючи те, що рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року виконане у травні 2020 року, а із заявою про роз`яснення вказаного рішення відповідачка звернулася до суду 11 травня 2021 року, після його виконання, колегія суддів вважає, що таке рішення не підлягає роз`ясненню.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно вказано, що рішення є зрозумілим та таким, що не потребує роз`яснення.

Крім цього, судом вірно звернуто увагу і на те, що рішення суду зобов`язує до вчинення дій саме відповідачку у справі ОСОБА_1 .

Фактично у заяві про роз`яснення рішення суду не йдеться про усунення незрозумілостей, неточностей, різночитання рішення суду, що набрало законної сили, а у такій фактично відповідачка просить вирішити новий спір про усунення перешкод у користуванні її земельною ділянкою, який не підлягає розгляду у такий спосіб, а саме шляхом роз`яснення рішення суду, що виконано.

Так, у заяві про роз`яснення рішення заявниця вказує на те, що позивачка ОСОБА_3 почала встановлювати металеве огородження, відступивши від найбільш виступної конструкції стіни свого житлового будинку АДРЕСА_2 відстань 1 м., таким чином частина земельної ділянки, яка належить відповідачці, опинилася за огородженням на стороні позивачки.

Тобто, заявниця у заяві не вказала про будь-які неточності, незрозумілість, неоднозначність тлумачення рішення суду, що могло б бути усунуто шляхом роз`яснення його змісту, а тому заява до задоволення не підлягала.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно роз`яснено відповідачу право на звернення до суду із відповідним позовом у випадку порушення прав чи інтересів особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра