Дата документу 12.11.2021 Справа № 937/5294/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/5294/20 Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В. Провадження № 22-ц/807/2388/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів Кочеткової І.В.

Кримської О.М.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричинено майна внслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої майну внаслідок ДТП.

Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2017 року він отримав у користування від ОСОБА_3 транспортний засіб «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі довіреності, якому він належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 10.01.2006р.

19 серпня 2017 року на а/д Херсон Нова Каховка Генічеськ 189 км + 43 м, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , вина якого у скоєнні цієї ДТП встановлена постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017р. у справі № 320/6384/17, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільноправова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент вказаної дорожньотранспортної пригоди була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно з відповідним довором, офорленим полісом № АК/5953013 від 17.02.2017р. Про ДТП ОСОБА_4 повідомив АТ «СГ ТАС» (приватне) в порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ним повідомлено страховика, що частина транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , залишилась на узбіччі дороги у місці ДТП через повне фізичне знищення транспортного засобу та про складність її транспортування. Тому ним з працівниками АТ «СГ «ТАС» (приватне) було узгоджено, що огляд ТЗ слід провести в

цьому місці.

Однак згодом з`ясувалось, що представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснив огляд лише зовнішніх уламків кузову, що були зібрані ОСОБА_4 на місці ДТП, та, користуючись нерозумінням ситуації з боку ОСОБА_4 , представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) взагалі не здійснював огляд рами транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», що залишилась на місці ДТП. Через це АТ «СГ «ТАС» (приватне), листом від 08.12.2017р. повідомило йому про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Вказує, що ним було збережено частину транспортного засобу «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, раму з номеру кузову, у зв`язку з чим він 07.08.2018р. звернувся до страховика з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у якій пропонував надати її на огляд АТ «СГ «ТАС» (приватне). Також цього ж дня він подав заяву про виплату страхового відшкодування. Однак 10.08.2018р. АТ «СГ «ТАС» (приватне) повторно відмовило у виплаті страхового відшкодування й огляді частини пошкодженого транспортного засобу.

За таких обставин, він самостійно звернувся до судового експерта Яремчука В.В. щодо здійснення розрахунку завданих в результаті ДТП матеріальних збитків, яким згідно з наданим висновком встановлено, що вартість транспортного засобу складає 87 193 грн. 30 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 97 524 грн. 56 коп., тому ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP» вважається фізично знищеним, та у такому разі відшкодовується різниця між вартість транспортного засобу до та після ДТП, що становить 82 643,30 грн.: 87 193,30 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) 4 550 грн. (ринкова вартість ТЗ після ДТП).

Він звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТА «СГ «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування у вище зазначеному розмірі, але рішенням суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішення було оскаржене, однак апеляційна скарга також залишена без задоволення. Вказаними рішеннями доводиться, що він не має можливості отримати відшкодування завданої йому шкоди від АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Зважаючи на вказані обставини, позивач вважає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язково страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у випадках, передбачених даним Законом, або у випадку, коли страховик відмовив потерпілій особі у виплаті страхового відшкодування. Оскільки ДТП, наслідком якої стало завдання йому матеріальної шкоди, виникла у зв`язку із протиправними діями водія транспортного засобу «Mercedes-Benz 416 CDI ОСОБА_1 , то саме він повинен відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 82 643,30 грн., яку просив стягнути у судовому порядку з відповідача.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 82 643 гривні 30 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 у особі представника адвоката Шрамікової П.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що у нього не виникло обов`язку з відшкодування матеріальної шкоди позивачу, оскільки останнім не було надано причепу для огляду експерту станом на 27.11.2017р., а тільки окремі зняті з нього деталі, а тому страховиком йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, і ця відмова позивачем не була оскаржена в порядку, передбаченому п. 36.7 статті 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ». Наданий позивачем, здійснений самостійно висновок експерта щодо розміру матеріальної шкоди від 19.09.2018р., провдений після спливу року від дати ДТП у відсутності страхової компанії, винуватця ДТП ОСОБА_1 , які навіть не викликались для огляду причепу, не можна вважати належним і допустимим доказом, зокрема, із огляду на те, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними за таким мотивуванням: відмова у виплаті страхового відшкодування з боку страховика ним була оскаржена шляхом подання позову до цього страховика про стягнення страхового відшкодування; у деліктному зобов`язанні, яким є спричинення шкоди внаслідок ДТП, шкода може бути відшкодована особою, яка її заподіяла; незгода відповідача з визначеним розміром відшкодування через його відсутність у огляді пошкодженого ТЗ ніяким чином не впливає на визначений експертом розмір матеріальної шкоди. Просить скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України належать справи незначної складності та справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в межах позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також, вийшовши за межі апеляційної скарги відповідно до приписів ч. 4 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом, посвідченої 18.09.2017р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А., зареєстрованої в реєстрі за № 1056, передано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 транспортний засіб «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 /а.с. 8/.

ОСОБА_3 вказаний автомобіль належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого Городоцьким МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України 10.01.2006р. /а.с.9/.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року було встановлено, що 19.08.2017р. о 13.10 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes Benz 416 CDI, д/н НОМЕР_3 , по вул. Дружби Народів в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, на перехресті автодороги Херсон Н.Каховка Генічеськ та вул. Дружба Народів, в порушення п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю ГАЗ 31105, д/н НОМЕР_4 , з причепом фургон, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , у зв`язку з чим відбулось зіткнення цих транспортних засобів із їх механічним пошкодженням.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців /а.с. 16/.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, змінено шляхом пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення на штраф в розмірі 340 гривень на користь держави /а.с. 17-19/.

Цивільноправова відповідальність водія транспортного засобу «MercedesBenz 416 CDI», д/н НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується копією полісу № АК5953013 /а.с. 20/.

08 грудня 2017 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) на адресу ОСОБА_2 було направлено рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування через те, що причіп знаходився у розібраному стані, що унеможливлює здійснити огляд пошкодженого ТЗ та визначити розмір матеріальної шкоди /а.с. 21/.

07 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування до АТ «СГ «ТАС» (приватне) та з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с. 22, 23/.

10.08.2018р. на адресу ОСОБА_2 направлена відповідь на заяви № 3859 від 07.08.2018р., вх. № 3858 від. 07.08.2018р., вх. № 3860 від 07.08.2018р. зі Страхової групи «ТАС» стосовно ДТП, що мала місце 19.08.2017р. за участю причепа IFA, н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Mercedes-Benz/S, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , згідно якої знову відмовлено у виплаті страхового відшкодування /а.с.24/.

У зв`язку з цими обставинами позивач звернувся до ФОП ОСОБА_7 для визначення розміру матеріальнї шкоди, спричиненої пошкодженням причепу-фургону від ДТП, що сталася 19.08.2017р.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018р., виконаного ФОП ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, завданого власнику майна IFA AUTOMOBIL HP701, р.н. НОМЕР_5 ,. 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП складає: 87 193,30 грн. Вартість пошкодженого майна IFA AUTOMOBIL HP701, реєстраційний номер НОМЕР_5 . 1978 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП складає: 4 550 грн. /а.с. 33-58/.

Оскільки причеп-фургон є фактично знищеним, то позивачем у якості матеріальної шкоди було визначено різницю між варістю ТЗ до та після ДТП, що складає 82 643,30 грн.

Ураховуючи відмову АТ «СГ «ТАС» виплатити йому страхове відшкодування у добровільному порядку, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до цього страховика про стягнення відшкодування у розмірі 82 643,30 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2020р. (цивільна справа № 759/16608/18, провадження № 2/759/405/20) в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми відшкодування відмовлено /а.с. 25-29/.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року залишено без змін /а.с.30-32/.

У цій справі позивач ставив питання про те, що, оскільки страховик не відшкодував йому матеральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП з вини ОСОБА_1 , то в такому разі її має відшкодувати сам винуватець у розмірі 82 643,30 грн.

Встановивши вище наведені обставини, суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_2 та стягнув суму матеріальної шкоди в розмірі 82 643,30 грн. з відповідача на його користь. При цьому суд погодився з доводами позивача про те, що потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання.

Відповідач в скарзі не оспорює встановлених судом обставин щодо факту ДТП, його винуватості в ньому, пошкодження ТЗ позивача внаслідок ДТП, обставин відмови страховиком позивачу у виплаті страхового відшкодування, щодо відмови у позові ОСОБА_2 судовими рішеннями про стягнення майнової шкоди зі страховика. Але не визнає визначений розмір матеріальної шкоди та те, що він має відповідати за цю шкоду.

Колегія, вивчивши матеріали справи, констатує наступне.

Вдповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 вказував, що його право на відшкодування шкоди, що спричинена пошкодженням ТЗ, випливає з отриманого ним права користування цим ТЗ.

Суд встановив, що як на момент ДТП 19 серпня 2017р., так і на час зврення до суду з цим позовом 27.07.2020р., власником «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 ( а.с. 9).

Сам же ОСОБА_2 набув лише права користування цим транспортним засобом на підставі довіреності від 18.09.2017р. ( а.с. 8).

У вказаній довіреності зазначено, що ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 та ОСОБА_5 бути його представниками з будь-яких питань, що пов`язані із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження ( в т.ч. щодо продажу, передачі в оренду чи позичку, міни) належним йому на праві власності ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , для чого надає їм право: представляти його інтереси в органах нотаріату, сервісних центрах МВС України або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних із користуванням, експлуатацією та розпорядженням ТЗ, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду тощо. Також подавати заяви, укладати договори, а у випадку спричинення вищевказаному

ТЗ пошкодження іншими особами в результаті ДТП укладати договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати належні ОСОБА_3 кошти, представляти його інтереси перед будь-якими страховими компаніями з питань, що стосуються отримання належної йому страхової виплати, в тому числі подавати від його імені необхідні заяви, довідки, документи, витребувати та отримувати відповідні довідки та інші документи, в тому числі ті, що стосуються дорожньо-транспортної пригоди, нарахування та виплати страхового відшкодування, вести його справив у суді з усіх питань, що можуть виникнути при виконанні цієї довіреності, користуючись усіма правами, що їх закон надає позивачеві, відповідачеві, третій особі та потерпілому, вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Тобто, виходячи зі змісту довіреності, набувачем прав, зокрема, з відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням переданого в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за цією довіреністю ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , є сам власник цього транспортного засобу ОСОБА_3 , в інтересах якого мають діяти вище зазначені уповноважені особи.

Відповідно до положень статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені; представництво виникає, серед іншого, на підставі договору.

Отже, правовідносини представництва виникають і реалізуються не в інтересах того, хто вчиняє дії (представника), а з метою здійснення інтересу того, кого представляють. Тобто всі юридичні дії представник зобов`язаний здійснювати в інтересах того, кого представляє.

Попри вказані приписи цивільного законодавства та зміст довіреності, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, не в інтересах власника ТЗ ОСОБА_3 , а в своїх інетерсах, зазначюи про своє право на матеріальну шкоду, але з посиланням на його походження з вказаної довіреності.

Між тим, права на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням ТЗ, на користь ОСОБА_2 зміст довіреності не містить, у якій зазначено, що йому надається повноваження вести у суді справи ОСОБА_8 , пов`язані з ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відтак, ОСОБА_2 не міг бути позивачем у справі щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП 19.08.2017р., на його користь, а мав повноваження діяти лише в інтересах ОСОБА_8 .

До того ж, ОСОБА_2 не був учасником цього ДТП, а тому не перебуває і у статусі потерпілого, а довіреність йому видана ОСОБА_3 через місяць після ДТП 18.09.2017р.

Суд не звернув на це уваги та визнав порушеними права від деліктних відносин саме ОСОБА_5 , який на час ДТП не був ані користувачем ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , ані його водієм.

З матеріалів справи вбачається, що водієм, який керував пі час ДТП 19.08.2017р. ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_9 , якого визнано потерпілим, а АТ СГ «ТАС» сплачено йому страхове відшкодування у повному обсягу у сумі 4 048,88 грн., що встановлено під час розгляду справи № 759/16608/18 за позовом ОСОБА_2 до АТ СГ «ТАС» у Святошинському районному суді м. Києва ( а.с. 25).

Крім того, суд не зважив також на те, що на час ухвалення рішення 24 березня 2021р. строк довіреності на розпорядження ТЗ «IFA AUTOMOBILW HP», д.н.з. НОМЕР_1 , збіг 18.09.2020р., а нової довіреності матеріали справи не містять. Тому повноваження ОСОБА_10 з користування вказаним транспортним засобом, які він обгрунтовував саме вказаною довіреністю, на час розгляду цієї справи та ухвалення рішення судом припинились.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не є власником пошкодженого транспортного засобу, учасником ДТП, потерпілим від ДТП, а базував свої вимоги лише на довіреності, на підставі якої міг діяти лише в інтересах ОСОБА_3 , від його імені та на його користь, а не в своїх особистих інетерсах, суд безпідставно вважав, що порушено саме його права, які підлягають захисту.

Таким чином, колегією встановлено таке порушення норм процесуального і матеріального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позову, тому колегія відповідно до приписів ч. 4 статт 367 ЦПК України виходить за межі апеляційної скарги.

У такому разі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки її мотивування визнається обґрунтованим лише частково.

Приймаючи постанову про скасування оскаржуваного рішення та відмову в задоволенні позову, апеляційний суд відповідно до приписів статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які належать до компенсації відповідачеві за рахунок позивача у зв`язку з відмовою останньому у задоволенні позову в повному обсягу.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 1261,20 грн., які належить до стягнення з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2021 року у цій справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягненняз ОСОБА_1 на його користь матеріальної шкоди у ромірі 82 643,30 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 12 листопада 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Кримська О.М.