Справа № 697/2010/21
Провадження № 2-з/697/41/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання права на довічне успадковуване володіння земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання права на довічне успадковуване володіння земельною ділянкою.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

15.11.2021 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову в зазначеній справі.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачу стало відомо про те, що відповідач в той час, коли відбувалось проведення судового засідання у справі №697/2010/21 28.10.2021, знаючи про наявність судового розгляду справи про визнання права на довічне успадковуване володіння земельною ділянкою, кадастровий номер :01:001:1885 виніс на розгляд та прийняв рішення Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 28.10.2021 № 17-26/VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності загальною площею 49,4047 га, кадастровий номер :01:001:1885». Про намір здійснити ці дії та про факт прийняття цього рішення відповідач не повідомив ні суд, ні позивача. Крім того, позивачем в ході підготовки до судового засідання виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1885 відповідно Державного акту Б № 015742 змінила цільове призначення з «для ведення фермерського господарства» на «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)». Посадові особи Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, що були уповноважені займатися інвентаризацією земель, не могли не знати про наявність відповідних документів на земельну ділянку і, не вивчивши питання належним чином, порушили порядок проведення інвентаризації земель, що призвело до зміни цільового призначення земельної ділянки з «для ведення фермерського господарства» на «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» та внесення викривлених даних до Державного земельного кадастру.

Ознайомившись з вказаною заявою про забезпечення позову, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Оглядом матеріалів заяви про забезпечення позову встановлено, що заявником не виконано вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, в порушення вимог частини 6 статті 151 ЦПК України не долучено докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), з подальшими змінами та доповненнями.

Згідно з ст. 2 Закону № 3674-VI, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на 2021 рік у розмірі 2270 грн.

Таким чином, заявнику належить сплатити судовий збір при поданні заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., чого останнім зроблено не було.

При цьому, заявник не належить до переліку осіб, які користуються пільгами по сплаті судового збору, документів на підтвердження наявності таких пільг до заяви не додано.

Відповідно до ч.ч. 10 та 11 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову заявнику, в зв`язку з її поданням без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися з нею до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153, 154, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання права на довічне успадковуване володіння земельною ділянкою повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Б . К . Скирда