Справа № 509/3865/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку не дійсним

про визнання незаконною та скасування державної реєстрації

учасник цивільного провадження: позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Пудлінська Л.І. (а.с.145), відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Павлишин Ю.М. ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2016 року позивачка звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідачки, предмет позову є земельна ділянка, яка перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що будучи власником вищевказаної земельної ділянки відповідачка перешкоджає її у користуванні майном, а тому вона просить витребувати (вилучити) майно яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту спірна земельна ділянка), визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку та визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності на ім`я відповідачки (т.1 а.с.2,63).

Представник позивачки в ході судового розгляду направила заяву в порядку ст. 211 ЦПК України та просить розглянути справу на підставі поданих до суду матеріалів.

Представник відповідачки отримав копію позову та матеріали до нього, відзив в порядку ст. 178 ЦПК України, з матеріалів справи видно, що фактично позов не визнає.

Рух справи.

21 листопада 2016 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

17 серпня 2017 року цивільне провадження по справі було зупинене.

24 травня 2018 року провадження по справі було відновлено.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, які встановлені судом.

Позивачка ОСОБА_1 , є власником спірної земельної ділянки, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.04.2003 року (т.1 а.с.6).

29 червня 2010 року відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала (отримала) Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 768246 на вищевказану земельну ділянку (т.1 а.с.8).

Позивачка будучи власником спірної земельної ділянки просить витребувати (вилучити) спірну земельну ділянку.

В ході судового розгляду позивачка ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів належної реєстрації спірної земельної ділянки не надала.

Крім того, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка фактично перебуває у користуванні відповідачки.

Позивачка самостійно визначає і обґрунтовує в позові, в чому саме порушення її прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого, вирішує питання наявності чи відсутності підстав правого захисту.

Позивачка може скористатися засобом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права. Відсутність порушеного права чи не відповідність обраного позивачем способу його захисту способом визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою прийняття судового рішення про відмову в задоволені позову.

Таким чином з урахуванням предмету позову, обставин, які були встановлені судом, суд вважає, що позивачка звернулась до суду у неефективний спосіб судового захисту своїх прав та інтересів.

Позивачка просить визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку не дійсним та його скасувати.

Державний акт був виданий та зареєстрований Таїровською селищною радою. Позивачка в порядку ст. 51 ЦПК України з клопотанням про залучення співвідповідача орган місцевого самоврядування не зверталась.

З урахуванням даних обставин, суд приходить до висновку, що позивачка звернулась до суду не до всіх осіб права та обов`язки, а також інтереси яких порушуються.

Крім того, позивачка звернулась до суду з позовом про визнання державного акту недійсним, при цьому не зазначила в якій спосіб судового захисту передбачених главою 16 ЦК України, вона звернулась до суду з метою захисту свої прав та інтересів.

Позивачка просить суд визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки. В ході судового розгляду позивачка не надала суду, належних та допустимих доказів, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належної реєстрації спірної земельної ділянки в компетентних установах.

В ході судового розгляду з боку відповідачки надійшла заява про застосування строків позовної давності. (Т.2 а.с.5). З матеріалів справи видно, що між сторонами існує тривалий час спір щодо спірної земельної ділянки, тому посилання відповідачки, на те, що вона була обізнана в існування предмету позову, суд вважає помилковою позицію, так як, спір який виник в 2007 року стосувався іншого предмету позову, який був вирішений тільки 27 вересня 2016 року з моменту набрання чинності судового рішення. Таким чином суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності, а тому підстав для застосування строків позовної давності при розгляді даного позову не має, а сама заява не знайшла свого обґрунтування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 13 ЦПК України в межах позовних вимог, позивачка під час судового розгляду відповідно до ст. 263 ЦПК України не змогла належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

судові витрати

При подані позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 551.20грн., що підтверджується квитанцією (Т.1а.с.1), суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку не дійсним про визнання незаконною та скасування державної реєстрацію - відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Сторони по справі:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Кириченко П.Л.