Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2021 Справа №607/17011/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Байковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала їй, як члену колгоспного двору. За життя ОСОБА_2 заповіту, щодо належної їй, як члену колгоспного двору, частини житлового будинку не склала. Позивач спадщину прийняла, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, державним нотаріусом їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну спадкодавцю частину житлового будинку та відсутністю державної реєстрації права власності на неї. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді від 24 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25 жовтня 2021 року.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Байковецької сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Лозівською сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області 16 вересня 1968 року, відповідний актовий запис №44. У відомостях про батьків ОСОБА_4 вказаний батьком, а ОСОБА_2 матір`ю.

29 серпня 1987 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 29 серпня 1987 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 14 грудня 2020 року Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №159.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/5 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №102/2021 року, за заявою ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за законом №303 від 15 березня 2021 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті матері та видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, де постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 21 липня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації на спадкове майно.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28 квітня 1989 року вказано, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5 (п`яти) членів, головою якого є ОСОБА_2 на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів та зареєстровано реєстровим написом на документі про право особистої власності за реєстром №58 від 28 квітня 1989 року.

Інформаційною довідкою №435 від 14.04.2021 Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації повідомляє про те, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 28.04.1989 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 58.

Як вбачається із виписки із по господарської книги, виданої 16.06.2021 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за №2-38, членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 в АДРЕСА_2 були: голова двору ОСОБА_2 , 1942 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), чоловік ОСОБА_4 , 1944 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1968 р.н., зять ОСОБА_5 , 1963 р.н., син ОСОБА_7 , 1971 р.н. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,18 га. приватизована на ОСОБА_2

19 березня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, загальна площа приміщень становить 157,5 кв.м., житлова 99,4 кв.м.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_5 , син ОСОБА_7 , то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по АДРЕСА_3 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 не складала, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, відсутні, а тому позивач ОСОБА_1 успадкувала 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, остання не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_4 , загальною площею 157,5 кв.м., житловою площею 99,4 кв.м.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392 1223, 1261, 1270, 1273, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: Байковецька сільська рада, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район Тернопільська область, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк