Провадження №2/447/473/21
Справа №447/1481/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.11.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

13.05.2021 позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до МТСБУ, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.09.2020 близько 19:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи скутером марки «HONDA» моделі «DIO», без реєстраційного номеру, без наявного права на керування транспортними засобами відповідної категорії, перевозячи на сидінні малолітнього пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, не врахував дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості та безпечної дистанції, здійснив попутне зіткнення у задню частину автомобіля марки «RENAULT» моделі «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, чим спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_4 та технічні пошкодження вищевказаному транспортному засобу. Таким чином, позивач стверджує, що ОСОБА_2 , порушивши Правила дорожнього руху, заподіяв йому майнову та моральну шкоду, з приводу чого позивачем було заявлено цивільний позов під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у справі №447/130/21 за ч. 1 ст. 286 КК України, у якій був залучений у якості цивільного позивача. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2021 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, кримінальне провадження №0000321 було закрито, а цивільний позов залишено без розгляду та роз`яснено право ОСОБА_1 звернення до суду у порядку цивільного судочинства. Позивач у позові посилається на те, що у водія скутера ОСОБА_2 на час ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тому позивач 12.03.2021 звернувся із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування. МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування, вказавши, що скутер не є транспортним засобом. Після повторного звернення до відповідача, такому знову було відмовлено у виплаті. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №16/2/906 від 25.09.2020, проведеної у кримінальному провадженні №0000321, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «RENAULT» моделі «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 13.09.2020 становить 26 365,79 грн. Крім того, вартість зберігання автомобіля на арешт-стоянці з 13.09.2020 по 06.10.2020 становила 345,00 грн. Відтак, позивач просить стягнути з МТСБУ вартість відновлювального ремонту у розмірі 16 602,60 грн. та 345,00 грн. за арешт-стоянку для автомобілів, стягнути з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку у розмірі 9 702,40 грн., а також заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

24.05.2021 на адресу суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам надано строк для подання відзиву, заперечень.

18.06.2021 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення із ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди у зв`язку з їх безпідставністю. Покликався на те, що дійсно 13.09.2020 відбулася ДТП у с. Розвадів за участю двох транспортних засобів - автомобіля марки «RENAULT» моделі «LAGUNA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, та який раптово і без попереджувальних сигналів зупинився на дорозі, щоб висадити пасажира, та скутера марки «HONDA» моделі «DIO», яким керував ОСОБА_2 . Відповідач посилається на те, що у результаті ДТП він отримав численні тілесні ушкодження, на даний час лікується. Вказав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім цього, вказав на те, що вимога щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами факту заподіяння ним моральних і фізичних страждань.

23.06.2021 на адресу суду надійшов відзив, який подало МТСБУ, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки згідно ч. 2 п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено поняття транспортного засобу, та не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг №566 від 09.07.2010 щодо транспортного засобу як скутер не встановлено коригуючих коефіцієнтів. Крім цього, скутер під керуванням ОСОБА_2 не був зареєстрований в уповноваженому органі МВС та без номерного знаку, у зв`язку із чим його експлуатація заборонялася, він не був допущений до дорожнього руху, тому такий не можна вважати транспортним засобом. Відтак, вимога позивача є безпідставною.

25.06.2021 позивач подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін, оскільки він отримав відзив на позовну заяву 22.06.2021 та не згідний із доводами, викладеними у такому.

12.07.2021 постановлено ухвалу щодо задоволення клопотання позивача та проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду (а.с. 92-93)

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від таких не надходило.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача - адвокат Джуфер Б.М. у судовому засіданні позов підтримав з підстав у ньому викладених, просив такий задоволити. Крім цього, подав підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив такі задоволити у повному обсязі. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що страждав від того, що у нього не було автомобіля, оскільки його діяльність пов`язана із наявністю такого. Мав стрес, бо звичайний уклад його життя порушився.

Суд встановив:

Відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2021, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, закрито кримінальне провадження №0000321 від 13.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, залишено без розгляду.

Вищевказаною ухвалою встановлено наступне. ОСОБА_2 13.09.2020 приблизно о 19:00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи без наявного права на керування транспортними засобами відповідної категорії, технічно-справним скутером марки «HONDA», моделі «DIO», без реєстраційного номера, рухаючись у світлу пору доби по автодорозі, що проходить по вул. Біласа і Данилишина у населеному пункті с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, без застебнутого мотошолома, перевозячи на сидінні малолітнього пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості та не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив попутне зіткнення у задню частину автомобіля марки «RENAULT», моделі «LAGUNA», із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана дорожньо-транспортна пригода, відбулася внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди; п. 13.1: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу». Порушення ОСОБА_2 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що пасажир скутера малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран та саден обличчя, тулуба, кінцівок травматичного потрійного перелому нижньої щелепи, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Такими діями, ОСОБА_2 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої важкості тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказана ухвала набрала законної сили 04.03.2021 (а.с. 7-9).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так як обставини події встановлені і викладені ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24.02.2021, такі є обов`язковими та враховуються судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ця ухвала.

Відтак, суд прийшов висновку, що факт вчинення ДТП та наявності вини відповідача ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.

12.03.2021 ОСОБА_5 звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування, у якому вказав дату ДТП, місце її вчинення, обставини ДТП та її учасників (а.с. 10-11).

19.03.2021 МТСБУ надало відповідь на вищевказану заяву за вих. №3-01-б/10146, у якій відмовило у відшкодуванні шкоди, у зв`язку з відсутністю правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода, заподіяна транспортним засобом, для якого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено коригуючий коефіцієнт (а.с. 12).

01.04.2021 ОСОБА_1 повторно направлено заяву із проханням переглянути заяву від 13.03.2021 про страхове відшкодування із наведеними мотивами (а.с. 13).

08.04.2021 М(Т)СБУ надало відповідь на вищевказану заяву за вих. №3-01-б/12847, згідно якої МТСБУ не вбачає підстав для перегляду раніше прийнятого рішення (а.с. 14).

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №16/2/906 від 25.09.2020, вартість відновлювального ремонту представленого на дослідження автомобіля марки «RENAULT LAGUNA», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 13.09.2020 становить 53 860,86 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власникові вищевказаного транспортного засобу станом на 13.09.2020 становить 26 365,79 грн. (а.с. 15-38).

Крім цього, на підтвердження своїх вимог щодо відшкодування майнової позивач подав копії: калькуляції по ремонту автомобіля (а.с. 39), акту виконаних робіт (а.с. 40), рахунків №462, 463 від 05.12.2020 (а.с. 41-42), квитанції до прибуткового касового ордеру №463 від 05.12.2021 (а.с. 43), квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 06.10.2020 (а.с. 44).

На підтвердження позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивач подав копії: скерування на УЗД (а.с. 47), МРТ головного мозку (а.с. 48), консультації ангіохірурга (а.с. 49), ультразвукового обстеженні гілок дуги аорти (а.с. 50), звіту про проведення холтерівського моніторингу (а.с. 51).

Оцінка суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У постанові Верховного Суду України у справі №6-183цс14 від 03.12.2014, виклав правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Спричинення наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями ОСОБА_2 , а саме вчиненням ним ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність як власник транспортного засобу.

Таким чином, викладені у відзиві відповідачем ОСОБА_2 доводи не заслуговують на увагу.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п. 22.1 ст. 22 вищевказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 1.5 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

У п. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб ? це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Вказане узгоджується із правовою позицією, наведеною у постанові ВС у справі №278/3362/15-к, провадження №51-877км18.

Крім того, згідно Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09.07.2010, пунктом 6 визначено коригуючи коефіцієнти щодо мотоциклів та моторолерів, а саме до 300 кубічних сантиметрів (включно) на рівні 0,34, та понад 301 кубічний сантиметр - 0,68.

Таким чином, покликання представника М(Т)СБУ у відзиві щодо не встановлення коригуючого коефіцієнту є неспроможним.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1. статті 41 вищевказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відтак, судом встановлено, що відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування.

Згідно калькуляції по ремонту автомобіля та акту виконаних робіт, вартість матеріального збитку складає 26 305,00 грн., які були сплачені позивачем (а.с. 41-42).

З 13.09.2020 по 06.10.2020 автомобіль позивача перебував на арешт-майданчику, за стоянку на якому він сплатив 345,00 грн. (а.с. 44).

Згідно п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням зазначення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу та величини втрати товарної вартості за формулою: Свр (вартість відновлювального ремонту) = Ср (вартість ремонтних робіт) + См (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + Сс (вартість нових складових) х (1-Ез) (розрахунковий коефіцієнт фізичного зносу, що рівний 0,64) + ВТВ (величина втрати товарної вартості, що рівна 0,00), що становить: 9 000,00 (а.с. 40) + 2 145,00 (а.с. 39 (п. 5-9) + 15 160,00 (а.с. 39 (п. 1-4) х (1-0,64 (а.с. 32)) + 0,00 = 16 602,60 грн.

Крім цього, до стягнення підлягають 345,00 грн., сплачених за стоянку автомобіля на арешт-стоянці (а.с. 44).

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме у розмірі 16 947,60 грн. МТСБУ повинно відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_1 пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП.

Враховуючи те, що з МТСБУ підлягає стягнення відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає до стягнення різниця між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку, а саме 26 305,00 грн. - 16 602,60 грн. = 9 702,40 грн.

Щодо позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди, то такі підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ст. 23 ЦК моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 цієї постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних переживаннях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд враховує вину ОСОБА_2 , глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок пошкодження його майна внаслідок ДТП, докази, подані позивачем, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, приходить висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 1 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Щодо вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

У судовому засіданні 15.11.2021 представником позивача адвокатом Джуфером Б.М. подано до суду акт надання послуг, договір №15/21-ц від 12.03.2021, та додатковий договір про розмір гонорару від 13.03.2021 та просив стягнути 6 650 грн. витрат на понесену позивачем правову допомогу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що представником позивача були обґрунтовані вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи те, що вимоги до МТСБУ підлягають до задоволення у повному обсязі, суд знаходить підстави для стягнення з МТСБУ на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 325,00 грн., а з ОСОБА_2 - пропорційно до розміру задоволених вимог - 1 806,15 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 908,00 гривень належить стягнути з відповідачів у дохід держави.

Керуючись ст. 4, 13, 82, 133, 137, 141, 264, 265 ЦПК України, ст. 15, 22, 23, 1166, 1187 ЦК, ст. 22, 29, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 16 947 (шістнадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 60 копійок завданої майнової шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі

3 325 (три тисячі триста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок у користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 702 (дев`ять тисяч сімсот дві) гривні 40 копійок завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 806 (одна тисяча вісімсот шість) гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок у користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

- Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21647131.

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 22.11.2021.

Суддя Головатий А.П.