Справа № 331/3878/21
Провадження № 2/331/2146/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Лишенка С.С.,

встановив:

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 16.07.2021 звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач), з позовом про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником автомобіля Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_1 , який 11.08.2020 був наданий відповідачу для проведення зварювальних робіт по ремонту порогів автомобіля. 02.09.2020 при проведенні зварювальних робіт виникла пожежа, в результаті якої вигорів салон автомобіля та частина моторного відсіку, чим відповідач завдав шкоду власнику автомобіля. Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля, тому визначена на рівні середньої вартості автомобіля складає 199 630 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 204430 гривень, що складається з: 199630 гривень матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 2000 гривень витрат на послуги евакуатора, 2800 гривень витрат на послуги оцінки вартості матеріального збитку.

Представником відповідача адвокатом Лишенко С.С. 13.08.2021 поданий відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог. Зазначив, що дійсно під час проведення ремонтних робіт транспортного засобу, що належить позивачу 02.09.2021 виникла пожежа, внаслідок якої вказаний автомобіль пошкоджений. Відповідач за домовленістю з позивачем зобов`язався провести відновлювальні роботи для відшкодування завданої шкоди, після чого відновив транспортний засіб і передав його позивачу. Власник автомобіля претензій щодо його відновлення не заявив, місце ремонту транспортний засіб покинув власним ходом без застосування евакуатора. Разом з тим, зазначено, що Звіт № Т1, складений 04.09.2020, однак містить дату складання 2021 рік, а договір про оцінку № Т1 укладений 16.04.2021. Відповідач зазначає, що оцінювач ОСОБА_3 16.04.2021 о 09-00 за адресою: АДРЕСА_1 не знаходився, огляд транспортного засобу належного позивачу не здійснював. Протокол огляду відповідачу на підпис не надавався, тому він був позбавлений можливості надати заперечення. На підставі ст.ст.76-78,102 ЦПК України відповідач вважає звіт № Т1 неналежним і недопустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, відповідач зазначив, що транспортний засіб вироблений у 2000 році, тому як наслідок є фізично зношеним, перебуваючи тривалий час в експлуатації. Заявлена позивачем сума відшкодування не відповідає дійсному віковому стану транспортного засобу.

Позивачем 19.08.2021 надані заперечення на відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначено, що відповідач дійсно обіцяв, що відновити транспортний засіб, проте за весь час знаходження у нього автомобіля після пожежі, автомобіль не відновлений. Звіт №Т1 складений 16.04.2021 незалежним експертом Шоріним Р.Ю. і містить помилку в даті складання 04.09.2020, проте це описка, і експерт має фото звіт, де вказана дата проведення експертизи. Під час проведення експертизи відповідач був присутній, однак поїхав з місця огляду без пояснень, у експерта Шоріна Р.Ю. є фотодоказ того, що на момент проведення експертизи відповідач був присутній. 16.04.2021 після проведення експертизи чоловік позивача забрав автомобіль у відповідача, і коли почав їхати автомобіль не перемикався вище 3 передачі, мав проблеми з коробкою перемикачів, відсутнє масло в достатньому об`ємі та повністю піддався корозії селектор внаслідок гасіння пожежі вогнегасником.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що автомобіль після ремонту, який проводив відповідач не відновлений. Позивач готова повернути автомобіль відповідачу після відшкодування завданої шкоди. Не заперечує, що відповідач проводив відновлювальний ремонт, однак ремонт проведений частково.

Відповідач проти позову заперечує. В суді зазначив, що 02.09.2020 при проведенні ним зварювальних робіт відбулось займання автомобіля позивача, однак вважає, що пожару не повинно було бути. Під час зварювальних робіт він проводив ремонт порогу автомобіля і використовував зварювальний апарат, потужність якого йому не відома. В наслідок пожару автомобіль зазнав пошкоджень. За домовленістю із власниками автомобіля він самостійно провів відновлювальний ремонт, а саме замінені пошкодженні запчастини на запчастини, які були у використанні, зокрема торпеда, пічка, стеля, електрична частина. Коли автомобіль забирали претензій не було. Він був присутній під час складання експертом акту огляду 04.09.2020 після пожежі, а коли забирали автомобіль 16.04.2021 бачив чоловіка позивача і ще одного чоловіка біля автомобіля, потім йому сказали, що це був оцінювач, який проводив огляд автомобіля. Протокол огляду автомобіля не підписував.

Представник відповідача проти позову заперечував частково. Вважає, що неможливо встановити розмір шкоди, оскільки невідома вартість на момент ремонту. Автомобіль приїхав на ремонт кузова (порога) і зазнав пошкоджень через виникнення пожару. Частина автомобіля ціла. Відповідач провів ремонті роботи власними силами: замінив деталі, що вигоріли, провів лакофарбові роботи. Вважає, що відшкодуванню підлягає різниця вартості автомобіля перед ремонтом та вартість після ремонту, оскільки автомобіль, який має залишкову вартість, залишається у власності позивача, при тому, що позивач фактично просить стягнути з відповідача вартість автомобіля.

Заслухавши пояснення учасників справи і дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

На праві власності позивачу ОСОБА_1 належить автомобіль Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Зазначений автомобіль 11.08.2020 переданий відповідачу ОСОБА_2 за адресою: м.Запоріжжя, вул..Сєдова,7 для проведення кузовного ремонту.

Відповідачем 02.09.2020 під час проведення ремонтних робіт з використанням зварювального апарату відбулось загорання нижньої правої частини автомобіля, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкоджень, що сторонами не заперечується.

Відповідно до Акту про пожежу від 02.09.2020, пожежа виникала 02.09.2021 о 14-06 годині в легковому автомобілі Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_1 за адресою: м.Запоріжжя, вул..Сєдова,7 в моторному відсіку. Пожежею знищено моторний відсік, салон, лакофарбове покриття 2 квадратних метри.

Згідно із Звітом про причину виникнення пожежі 02.09.2021 в легковому автомобілі Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_1 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова,7, складеному провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Запорізького міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Запорізькій області, ймовірною причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при проведені електрозварювальних робіт.

Відповідно до Звіту № Т1 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власникові колісного транспортного засобу Mercedes Benz CLK 200, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля складає 199630 гривень.

Сторонами не заперечується, що автомобіль Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу, зазнав пошкоджень в результаті пожару під час виконання ремонтних робіт, які проводились відповідачем.

Причина пожару - порушення правил пожежної безпеки при проведені електрозварювальних робіт, відповідачем не заперечується.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки, що узгоджується із положеннями ст.1187 ЦК.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України (далі ЦК).

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 386 ЦК держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Між сторонами існує спір щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню через пошкодження транспортного засобу, що належить позивачу.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем наданий Звіт № Т1 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власникові колісного транспортного засобу Mercedes Benz CLK 200, за яким вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля складає 199630 гривень.

Визначення матеріального збитку проводилася на підставі представлених супровідних документів, а також на підставі огляду досліджуваного транспортного засобу. Огляд проводився 16 квітня 2021 в світлий час доби у присутності власника колісного транспортного засобу. Вартість матеріального збитку визначена на рівні ринкової вартості автомобіля (199630 грн), оскільки вартість відновлювального ремонту (325488,09 грн) перевищує вартість автомобіля.

Виходячи зі змісту п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМ України 24.11.2003 року за № 142/5/2092, за умови, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне:

«Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування завданого збитку.

Вказані орієнтири викладені також в багатьох постановах ВС, у яких зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанови від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 р справа № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц.

Позивач у судовому засіданні вказала на фактичне знищення належного їй транспортного засобу в результаті пожару та погодилася передати залишки транспортного засобу відповідачу. Позивачем у позові визначений спосіб відшкодування завданого збитку шляхом стягнення із відповідача шкоди, яка визначена виходячи із ринковою вартістю транспортного засобу.

Проведенні відповідачем роботи по відновленню знищеного транспортного засобу виявились безрезультатними, отже після проведених таких робіт 17.04.2021 оцінкою завданого збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту істотно перевищує ринкову вартість самого транспортного засобу.

Суд не бере до уваги договір купівлі продажу від 12.04.2019 транспортного засобу Mercedes Benz CLK 200, відповідно до якого позивач придбала автомобіль за 6000 гривень, оскільки ціна покупки автомобіля явно не відповідає його ринковій вартості, яка за Звітом № Т1 про оцінку вартості матеріального збитку становить 199630 гривень.

Відповідач в судовому засіданні, при обговоренні питання про передачу йому майна після відшкодування збитків, повідомив суд про те, що автомобіль в поганому технічному стані, і він йому не потрібний.

Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось.

Суд не приймає доводи представника відповідача про неналежність і недопустимість як доказу зазначеного звіту про оцінку вартості матеріального збитку.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Помилка щодо дати складання звіту (04.09.2020), спростовується посиланням у звіті на дату огляду транспортного засобу (16.04.2021).

Допитаний в якості свідка оцінювач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідно до договорів, укладених із власником автомобіля Mercedes Benz CLK 200, виконував оцінку вартості матеріального збитку завданого автомобілю в результаті пожежі. На замовлення позивача проводив два огляду автомобіля 04.09.2020 після пожежі і 16.04.2021 після відновлювального ремонту, виконаного відповідачем. Ним видано два звіти про оцінку збитків від 04.09.2020 і від 16.04.2021. У наданому позивачу звіті Звіт №Т1 щодо дати складання звіту допущена описка: замість 16.04.2021 помилково зазначена дата 04.09.2020. Також зазначив, що дата звіту міститься у його номері №Т1.

В судовому засіданні відповідач не заперечував, що 16.04.2021 за місцем проведення ремонту автомобіля за адресою: м.Запоріжжя, вул..Сєдова,7 невідома йому особа оглядала автомобіль, пізніше йому повідомили, що це оцінювач проводить огляд автомобіля.

Враховуючи викладене, спростовуються твердження представника відповідача про те, що оцінювач ОСОБА_3 16.04.2021 о 09-00 за адресою: АДРЕСА_1 не знаходився, огляд транспортного засобу належного позивачу не здійснював.

Посилання представника відповідача на те, що експерт не повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд вважає безпідставними, оскільки експертиза транспортного засобу не проводилась.

Надані позивачем документи вказують на проведення незалежної оцінки визначення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля Mercedes Benz CLK 200, р.н. НОМЕР_1 станом на 16.04.2021 року, що підтверджується звітом № № Т1 та договором № Т1 про проведення незалежної оцінки від 16.04.2021.

Оцінка виконана ТОВ «ОК Спарта», що є суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат №208/19, виданий Фондом державного майна України 12 березня 2019) і проведена оцінювачем ОСОБА_3 , який має кваліфікацію оцінювача і має документи, що підтверджують його кваліфікацію. Оцінщик, відповідно до положень чинного законодавства, про кримінальну відповідальність не попереджається.

Заперечуючи проти висновків, викладених у звіті № Т1 про оцінку вартості збитку, відповідач не надав суду доказів на спростування наведеного висновку, не заявляв клопотань про проведення судової експертизи, а отже несе ризики настання для нього негативних наслідків нереалізації його процесуальних прав.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

За таких обставин, розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідно до реальної вартості на час розгляду справи в сумі 199630 грн знайшов своє підтвердження належними доказами.

Також, у цій справі суд вважає за необхідне обговорити таке питання.

У відповідності до Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме у п. 14 зазначено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Враховуючи, що відповідач не звертався до суду з заявою про вирішення питання передачі йому майна, що має певну цінність, крім того в судовому засіданні вказав про те, що автомобіль позивача йому не потрібний, а тому суд дане питання, з урахуванням принципу диспозитивності, не вирішував. Вказане відповідає висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №766/13258/18 (щодо передачі відповідачу майна, що не може використовуватись за призначенням) та від 13 травня 2019 року справа № 369/2403/17ц (особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд).

Зазначений висновок суду не є перешкодою для вирішення питання про передачу відповідачу майна, що має певну цінність після відшкодування ним заподіяної шкоди у подальшому, в тому числі шляхом звернення до суду.

Суд також стягує з відповідача на користь позивача вартість проведеної оцінки завданої шкоди в сумі 2800 грн, послуги евакуатора в сумі 2000 грн, як такі, що документально підтверджені.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2044,30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 979, 1166, 1187, 1188, 1200 Цивільного кодексу України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями» та Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України; суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 204430 гривень (двісті чотири тисячі чотириста тридцять грн), що складається з 199630 гривень матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 2000 гривень витрат на послуги евакуатора, 2800 гривень витрат на послуги оцінки вартості матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2044,30 гривень (дві тисячі сорок чотири грн 30 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04.11.2021.

Повний текст рішення складений 05.11.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя: Р.С. Солодовніков