Провадження № 2/761/2757/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

31 липня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

-визнати кредитний договір №7964319 від 01.09.2019 року, укладений між сторонами недійсним, як такий що укладений під впливом обману.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивачу стало відомо про укладення оскаржуваного кредитного договору. Як зазначає позивач, він не підписував оскаржуваний кредитний договір. Також позивач зазначив, що вказаний договір укладений з ним внаслідок обману з боку відповідача, а саме: щодо усіх істотних умов договору, відсотків річних, процентів на залишок боргу, процентів за користування кредитом, комісії, пені, правил надання кредитів Товариством та інші, які не відображалися на головній сторінці сайту https://miloan.ua перед натисканням кнопки «Отримати гроші».

Крім того позивач зазначає, що йому не були роз`яснені і не зрозумілі умови використання кредитних коштів, які з`явились на рахунку його картки, оскільки він не отримував від кредитора тексту кредитного договору.

За положеннями підпункту д) абз. 1 ч.2. абз.2 ч.2, підпунктів 1). 2), 5), 6) абз. 3 ч.4; підпункту 2) ч.5, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Як зазначив позивач, маючи таку інформацію, він би відмовився від отримання грошових коштів.

Таким чином позивач зазначає, що він був введений в оману так як не був попереджений, не ознайомлений в простому і доступному способі, з усіма умовами кредитного договору у тому числі з його істотними умовами, що вказані в п.п.1.5, 1.5.2, 1.6, 2.3.1. розділу п`ятого договору, а саме: в частині процентів за користування кредитом, річних процентів, пені, правил надання фінансових коштів.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не зверталися до суду із клопотанням про проведення розгляду справи в із викликом сторін.

28.09.2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи - ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що договір укладено з дотриманням положень Закону України «Про електронну комерцію», кредитний договір укладений відповідно до вимог законодавства у письмовій формі, позивач його підписав, акцептуючи оферту Товариства.

06.10.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що договір є підписаний позивачем у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію» - позивач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором після чого укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача, в подальшому були перераховані грошові кошти на картку позивача. Кредитний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також представник зазначає, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим діючим законодавством на відмову від отриманого кредиту протягом 14 днів. Представник зазначає, що умови договору містять положення про розмір відсотків, комісії, пені та сукупну вартість кредиту, отже вся інформація, що складає істотні умови Кредитного договору була надана Товариством на ознайомлення позивачу до укладення правочину, тому відсутні будь-які підстави вважати, що позивач уклав оспорюваний кредитний договір ніби то під впливом обману зі сторони Товариства.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2019 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено кредитний договір №7964319, відповідно до п. 1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту становить 8 000,00 грн. у валюті: українській гривні.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору кредит надається строком на 30 днів з 01.09.2019 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 01.10.2019 року.

Відповідно до п. 1.5 Договору сукупна вартість кредиту складає 24,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2. Договору.

Згідно п.1.5.1. Договору комісія за надання кредиту 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 24,00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Крім того, пунктом 4.1 Договору передбачено обов`язок сплати Позичальником на користь Товариства пені у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь якому випадку не більше 50% від загальної суми кредиту, одержаного Позичальником за цим Договором.

Згідно п. 6.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua.

Відповідно до п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації Особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника.

Зі змісту п. 6.3. Договору вбачається, що приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщений на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.6.4 Договору, укладення Товариством кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника. У зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Зі змісту п.6.5 Договору вбачається, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Основними ознаками договору є: є домовленість, тобто для його існування повинен бути компроміс, волевиявлення учасників, яке збігається; для договору повинна бути домовленість двох чи більше осіб, що означає, що з волевиявлення лише однієї сторони не може виникнути договір.

Відсутність волевиявлення означає, що сторона не мала на меті укладати відповідний договір та не укладала його.

Згідно із цитованою вище статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, в даному випадку є заінтересовані (внутрішня воля) в укладенні договору суб"єкти, які для мети завершення укладення договору повинні досягти згоди (зовнішній прояв волі) з усіх істотних умов, а також у визначених законом випадках здійснити реєстрацію договору. Отже в обставинах, коли договір не було укладено, наявний такий елемент як відсутність волевиявлення на вчинення правочину.

Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі ст.ст.1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як вбачається із наданої роздруківки з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Після підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті позивача та перераховані кошти, відповідно до умов договору на його картку, що підтверджується платіжним дорученням № 250504 від 01.09.2019 року. Факт отримання грошових коштів позивач не заперечує.

Позивач не надав доказів що він повернув позивачу отримані кошти, як і не довів що він відмовився від укладення кредитного договору в порядку, передбаченому ч.2 ст.1056 ЦК України.

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, під час слухання справи судом було встановлено, що договір підписаний позивачем з врахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та є укладеним у відповідності до положень статті 1046 ЦК України, так як на виконання умов Кредитного договору позивач отримав кошти в сумі 8 000,00 грн.

Враховуючи, що на підставі досліджених доказів у справі встановлено, що ОСОБА_1 , зареєструвавшись на сайті та направивши заяву на укладення договору, підтвердивши свою згоду на його укладення, будучи ознайомленим з умовами кредитування та сукупною вартістю кредиту, отримавши кредитні кошти на банківський рахунок та в належний спосіб пройшовши електронну ідентифікацію, уклав договір в порядку, передбаченому чинним законодавством та фактично договір розпочав виконуватись сторонами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним.

Також позивач звертаючись до суду зазначав, що при підписанні кредитного договору він був введений в оману.

Частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивач не надав суду доказів, що він був введений в оману стосовно обставин, які впливають на укладення правочину.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2019 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - Новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги №43-МЛ за умовами якого Кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними в Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості).

Як вбачається з витягу з Реєстру боржників, до ТОВ «ФК «Кредит капітал» перейшло право вимоги за Договором №7964319 ввід 01.09.2019 р оку із загальною сумою заборгованості - 21 624,00 грн.

Таким чином, проаналізувавши зміст спірного договору, суд встановив, що кредитний договір № 7964319 від 01 вересня 2019 року містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується електронним підписом позивача про прийняття пропозиції укласти договір, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не довів, що він був введений відповідачем в оману при підписанні договору, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76- 81, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал» про визнання договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула