Справа № 419/1946/21
Провадження № 2/419/369/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року смт Новоайдар Луганської області

Новоайдарський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Глазкової Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Шапки О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Луганської міської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Новойадарського районного суду Луганської області з позовною заявою до Першої Луганської міської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна. ОСОБА_1 зазначив, що рішенням виконавчого комітету Щастинської міської ради № 64/1 від 25.06.1982 йому та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. Також рішенням виконавчого комітету Щастинської міської ради № 111/3 від 25.10.1991 ОСОБА_1 надано дозвіл на приєднання земельної ділянки площею 400 кв.м. до раніше виділеної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 29.04.1999 складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 з планами будови та земельної ділянки, власники будинку- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно довідки Міського комунального підприємства бюро технічної інвентаризації виконкому Луганської міської ради від 11.12.2003 № 3220 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно виділена земельна ділянка по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться будинок загальною площею 162,9 кв.м., реєстрація права власності у БТІ відсутня. 06.01.2021 складено новий технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач звернувся до відповідних органів державної влади для отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, однак виявилось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів, нерухомого майна міститься запис про обтяження арешт вищевказаного нерухомого майна, яке накладений Першою Луганською державною нотаріальною конторою, правонаступником якої є Перша Луганська міська державна нотаріальна контора (Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. Москва-Донбас, 34). Позивач звернувся до правонаступника, проте йому було повідомлено, що архіви Першої Луганської державної нотаріальної контори знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території- у м. Луганську, тому надати інформацію про підстави накладення арешту не має можливості. Позивач вказує, що обтяження накладено на підставі повідомлення Ощадбанку та Будбанку м. Ворошиловграда, він звернувся до Філії ЛОУАТ «Державний ощадний банк України», відповіддю банку підтверджено, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед ним. Також ОСОБА_1 звертався до Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та йому повідомлено, що на будь-яких виконавчих проваджень стосовно нього не має, а тому підстав для зняття арешту не має.

На підставі зазначеного, позивач посилаючись на положення Конституції України та ст. 316,317,383 ЦК України, просив суд зняти обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна-будинку, що накладені на підставі повідомлення Будбанку м. Ворошиловграда від 23.12.2005 та Ощадбанку від 27.12.2005.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в.о. державного нотаріуса Першої Луганської міської державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами письмові обґрунтування та письмові докази, приходить до наступного.

Згідно копії рішення виконавчго комітету Щастинської міської ради № 64/1 від 25.06.1982 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 площею 600 кв.м.

Відповідно до копії рішення виконавчго комітету Щастинської міської ради № 111/3 від 25.10.1991 ОСОБА_1 дозволено приєднати земельну ділянку площею 400 кв.м. до раніше виділеної земельної ділянки, зобов`язано останнього зареєструвати усі зміни у генплані земельної ділянки в облінвентарбюро.

З копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що власниками будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , частки спільного майна не визначені.

Копією довідки міського комунального підприємства бюро технічної інвентаризації за № 3220 від 11.12.2003 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку у АДРЕСА_1 . Згідно даних у матеріалах інвентаризаційної справи за 1999 рік на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок загальною площею 162,9 кв.м. та інші господарські споруди, реєстрація права власності у БТІ відсутня.

Також позивачем надано оновлений технічний паспорт на будинок від 06.01.2021, разом з схемою розташувань будівель, планом будинку та експлікацією приміщень будинку.

Відповідно до копії листа № 11/01-16 від 02.08.2021 Першої луганської міської державної нотаріальної контори Луганської області встановлено, що архіви Першої луганської державної нотаріальної контори знаходяться у м. луганську, а тому надати будь-яку інформацію не надається можливим.

З копії повідомлення філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» видно, що останній просить припинити/вилучити запис про обтяження № 2744293 від 27.12.2005 накладене на нерухоме майно- АДРЕСА_1 .

Листом № 7275 від 07.06.2021 Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби підтверджується відсутність будь-яких виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 321ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті3,45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Звертаючись до суду із позовом про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна позивач пред`явив позов до нотаріальної контори.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Матеріалами справи підтверджується, що заборона відчуження на нерухоме майно накладена на підставі повідомлення «Ощадбанку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

За змістом ст. 51 ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача або не до всіх відповідачів, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідачів.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у даному випадку співвідповідачем не залучений АТ «Ощадбанк», оскільки на підставі саме цього банку державним реєстратором було накладено заборону відчуження нерухомого майна та позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію листа з цього банку, в якому останній просить вилучити запис з реєстру про обтяження житлового будинку.

Крім того, суд зазначає, що співвласником нерухомого майна, на яке накладено обтяження, окрім позивача також є ОСОБА_2 , яка не залучена позивачем до участі у справі та не визначений її процесуальний статус.

Також суд звертає увагу на те, що на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна.

У разі пред`явлення позову про зняття арешту з майна з пропущенням установленого законом строку на заявлення таких вимог, суддя не вправі з цих підстав відмовити у відкритті провадження у справі. Поважність причин пропущення позовної давності та наслідки цього необхідно вирішувати в установленому законом порядку (стаття 267 ЦК).

Позивачем не надано суду докази про момент коли йому стало відомо про накладення арешту на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 317, 392, 1216, 1217, 1266, 1268-1270, 1272-1275 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст. 2,4,5,12,13,141,258,259,263-265, 352,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Першої Луганської міської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Новоайдарський районний суд Луганської області .

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 листопада 2021 року.

Суддя Ю.О.Глазкова