Справа № 201/2707/21
Провадження № 2/201/1870/2021
УХВАЛА

про закриття провадження

17 травня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Криволапової Н.С.,

розглянувши заяву представника відповідача про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Павлоградський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Правобережна окружна прокуратура м. Дніпра) про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, визначивши третіми особами Павлоградський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Правобережну окружну прокуратуру м. Дніпра (а.с. 1-13).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.03.2021р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 83).

Ухвалою суду від 16.04.2021р. за клопотанням позивачки здійснено перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання у справі (а.с. 133).

У підготовчому засіданні представник відповідача - адвокат Криволапова Н.С. (діє на підставі договору від 10.03.2020р. і ордеру від 25.03.2021р. а.с. 86 91) подала заяву про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

На обґрунтування заяви про закриття провадження зазначила, що позивачка ОСОБА_1 просить визначити і стягнути заборгованість зі сплати аліментів, пеню. Отже, предметом спору у даній справі є обов`язок відповідача ОСОБА_2 сплатити аліменти.

Однак рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2020р. по справі №201/6658/18, яке набрало законної сили, виключений запис про ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як батька, з актового запису №1146 від 16.09.2008р. про народження ОСОБА_3 (ім`я до внесення виправлення імені дитини в актовому записі про народження №1146 від 16.09.2008р. - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання доньки ОСОБА_5 (ім`я після внесення виправлення імені дитини в актовому записі №1146 від 16.09.2008 р., вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - /Дар`я), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009р. по справі №2-8769/09.

Після виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька відсутні правові підстави для стягнення будь-яких коштів з такої особи, остання взагалі не може бути відповідачем у справі про стягнення аліментів. Тому у даній справі відсутній предмет спору.

Представник відповідача адвокат Криволапова Н.С. в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні проти вимог заяви заперечувала. Надала письмові заперечення, у яких зазначила, що відповідач ОСОБА_2 визнав дитину своєю донькою і 16.09.2008р. за його заявою відділом державної реєстрації актів цивільного стану зроблений відповідний актовий запис.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009р. по справі №2-8769/09 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2009р. до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення видано виконавчий лист, який звернутий до примусового виконання.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2018р. по справі № 201/15389/17 про зменшення стягуваних із ОСОБА_2 розміру аліментів рок, скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2018р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2020р. позовна заява ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання доньки з 1/4 частини до 1/8 частини залишена без розгляду.

Дійсно, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2020р. по справі № 201/6658/18, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2021р., виключений запис про відповідача ОСОБА_2 , як про батька дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та припинено стягнення аліментів на утримання дитини за рішенням від 22.10.2009 року по справі №2-8769/09. Однак строк на касаційне оскарження цього рішення не закінчився.

На підставі виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 17.08.2009р. виконавчого листа по справі № 2-8769/09 розпочате примусове стягнення аліментних зобов`язань з ОСОБА_2 на утримання дитини.

21.04.2021р. припинене стягнення аліментних платежів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2020р. про виключення запису про відповідача ОСОБА_2 як батька дитини,

Заборгованість про стягнення аліментів утворилась внаслідок умисного не виконання відповідачем рішення суду, приховування доходів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. За змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. Згідно із правовим висновком ВС КСЦ справа № 199/5826/16-ц від 12.08.2020р. у випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Тому судове рішення має бути виконане.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009р. по справі №2-8769/09, яке набрало законної сили 03.11.2009р., стягнуті з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2009р. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

На виконання рішення видано виконавчий лист (а.с. 15-16), який був звернутий до примусового виконання до Павлоградського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Як вказує представник відповідача, на виконання рішення ОСОБА_2 сплачено 620 877,99 грн. аліментів на утримання дитини.

На запит позивачки Павлоградським міськрайонним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наданий лист від 24.02.2021р. за № 17.27-34/15551 щодо виплат аліментів за виконавчим провадженням № 30364819, до якого долучені відомості про суми нарахованих і стягнутих аліментів, з яких видно, що починаючи з квітня 2009 року і до квітня 2019 року з відповідача ОСОБА_2 щомісячно стягувалися аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість по сплаті аліментів станом на квітень 2019 року відсутня (а.с. 39-40). За період з травня 2019 року і по березень 2021 року визначено, що сума аліментів, які підлягають стягненню 81 853,45 грн., стягнута сума 61 216,18 грн. (а.с. 40).

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2020р. по справі №201/6658/18, залишеним без змін поставною Дніпровського апеляційного суду від 21.04.2021р., виключений запис про ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як батька, з актового запису №1146 від 16.09.2008р. про народження ОСОБА_3 (ім`я до внесення виправлення імені дитини в актовому записі про народження №1146 від 16.09.2008р. - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання доньки ОСОБА_5 (ім`я після внесення виправлення імені дитини в актовому записі №1146 від 16.09.2008 р., вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - /Дар`я), ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009р. по справі №2-8769/09 (а.с. 112 - 114, 145 147).

Отже рішення про виключення запису про ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_3 набрало законної сили 21.04.2021р..

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

На основі аналізу статей 189 та 200 ЦПК України вбачається, що оскільки завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору, позовних вимог та характеру спірних правовідносин, встановивши відсутність предмета спору, в підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019р. у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19).

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічно врегульовано вказане питання нормами матеріального права. Так, ч. 3 ст. 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Установлено, що відповідач ОСОБА_2 не є батьком дитини, на яку стягуються аліменти, що підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Позивачка посилається на те, що існує спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, який вона просить вирішити, оскільки відповідач ухилявся від виконання рішення суду, приховував доходи. Тому позивачка просить визначити розмір заборгованості і стягнути пеню, розрахунок якої здійснений на підставі відомих видів заробітку відповідача, що наведений у позові (а.с. 7 11).

Разом із тим, суд вважає, що спір про розмір заборгованості по аліментам не може існувати, і, як наслідок, вирішуватися судом, оскільки відповідач не є батьком дитини і його обов`язок щодо виплати аліментів, які стягувалися відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2009р. по справі №2-8769/09, припинений рішенням суду про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_2 .

Окрім того, відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» задоволення судом вимог про виключення відомостей про батька з актового запису про народження цієї дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Щодо наявності боргу по аліментам, то згідно із ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

З аналізу вищенаведених правових норм убачається, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження, зокрема, у випадку стягнення аліментів, оскільки у такий спосіб законодавцем надана додаткова гарантія окремим категоріям осіб дітям, батькам, одному з колишнього з подружжя мати утримання від іншої особи.

Отже, така категорія вже отриманих виплат як аліменти захищена законом шляхом унеможливлення їх повернення боржникові.

Відтак, позивачка має певну гарантію на те, що отримані аліменти на утримання дитини не будуть повернуть божнику (окрім випадку, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача).

Натомість, пеня по аліментами не відноситься до такої категорії і поворот виконання до пені законом не встановлений.

З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 223, ч.2 ст. 247, п.2 ч.1 ст. 255, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Павлоградський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Правобережна окружна прокуратура м. Дніпра) про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини - закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 21 травня 2021 року.

Суддя Наумова О.С.