Справа № 523/3841/20
Провадження №2/523/880/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні , в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (поштова адреса: 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 53) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором,-

Установив

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» 12 березня 2020 року звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, котра виникла за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/83361/74/89139, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит за умовою Кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» у сумі: 47 908 дол. США строком до 14.03.2028 р., а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кре дитними коштами у розмірі - 13,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до умов п. 2.1. Кредитного договору Кредитор зобов`язався надати Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язався отримати Кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору Суми Кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісій згідно умов Договору та тарифів Кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені умовами Кредитного договору.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з можливою видачі готівки через касу Кредитора.

Згідно п. 7.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору).

Відповідно до умов п. 7.2. Кредитного договору Позичальник також зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами в валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену п. 1.3.3. Кредитного договору. Якщо дата сплати, зазначена в п. 1.3.3. Договору, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній п. 1.3.3. Кредитного договору.

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався сплачувати Кредитору проценти за користування Кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1 Кредитного договору. Крім того, згідно п. 3.3. Кредитного договору сторони встановили, що нарахування процентів по Кредитному договору будуть нараховуватися і щомісяця на суму Кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяця та році (мето факт/факт). Проценти підлягають сплаті Позичальником у складі ануїтетних платежів у порядку, визначеному ст. 7 цього Кредитного договору.

Проте, всупереч вимогам п. З.1., п. 3.3., п. 7.1., п. 7.2. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Відповідно до Заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 позовні вимоги Банку було задоволено частково, а саме: стягнуто з боржника заборгованість за Кредитним договором № 014/83361/74/89139 від 14.03.2008 року у розмірі: 621 431 грн. 56 коп. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 не оскаржувалось та набрало законної сили. Крім того, з дати ухвалення вищезазначеного рішення суду першої інстанції по сьогоднішній час заборгованість за Кредитним договором погашено в повному обсязі не було, тому Банк продовжував нараховувати Позичальнику відсотки, пеню за порушення виконання умов Кредитного договору.

Враховуючи те, що Позичальник не виконав рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 та вимоги Банку щодо врегулювання Кредитної заборгованості наразі Банк змушений вчергове звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, так як станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на: 02.12.2019 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 116 242 доларів США 32 центів (без урахування заборгованості по пені), яка складається з:

Заборгованості за кредитом: 47 160 доларів США 67 центів;

Заборгованість за відсотками: 69 081 доларів США 65 центів.

На підтвердження вищевикладених обставин позивачем надано обґрунтований розрахунок суми, яка стягується по кредиту станом на 02.12.2019 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 14 березня 2008 року між Банком (Іпотекодержатель) та громадянкою України ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., зареєстрований в реєстрі за номером 565.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки № 565 предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме:

Квартира, загальною площею: 48.9 кв. м., житловою площею: 29,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належить Іпотекодавцю - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., 14.03.2008 р., р. н. 262, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, 14.03.2008 р., правочин № 2757395.

Згідно п. 1.4. Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі - 303 495 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, банк просить у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за тілом Кредитного договору № 014/83361/74/89139 від 14 березня 2008 року у сумі: 47 160 доларів США 67 центів звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на:

Квартиру, загальною площею: 48.9 кв. м., житловою площею: 29,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належить Іпотекодавцю - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., 14.03.2008 р., р. н. 262, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, 14.03.2008 р. правочин № 2757395,- шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Окрім того просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року суддею Сувертак І. В. прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу у порядку загального позовного провадження та ухвалою суду від 05 квітня 2021 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 52, 81).

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 104-106).

Відповідач про розгляд справи про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином за встановленим місцем реєстрації (а.с. 78,79, 98,99,112,113), причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/83361/74/89139, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит за умовою Кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» у сумі: 47 908 дол. США строком до 14.03.2028 р., а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кре дитними коштами у розмірі - 13,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Проте, всупереч вимогам п. З.1., п. 3.3., п. 7.1., п. 7.2. Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Відповідно до Заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 позовні вимоги Банку було задоволено частково, а саме: стягнуто з боржника заборгованість за Кредитним договором № 014/83361/74/89139 від 14.03.2008 року у розмірі: 621 431 грн. 56 коп. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 не оскаржувалось та набрало законної сили. Крім того, з дати ухвалення вищезазначеного рішення суду першої інстанції по сьогоднішній час заборгованість за Кредитним договором погашено в повному обсязі не було, тому Банк продовжував нараховувати Позичальнику відсотки, пеню за порушення виконання умов Кредитного договору.

Враховуючи те, що Позичальник не виконав рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.08.2010 року по справі № 2-2484/10 та вимоги Банку щодо врегулювання Кредитної заборгованості наразі Банк змушений вчергове звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, так як станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на: 02.12.2019 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 116 242 доларів США 32 центів (без урахування заборгованості по пені), яка складається з:

Заборгованості за кредитом: 47 160 доларів США 67 центів;

Заборгованість за відсотками: 69 081 доларів США 65 центів.

На підтвердження вищевикладених обставин позивачем енадано обґрунтований розрахунок суми, яка стягується по кредиту станом на 02.12.2019 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 14 березня 2008 року між Банком (Іпотекодержатель) та громадянкою України ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., зареєстрований в реєстрі за номером 565.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки № 565 предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме:

Квартира, загальною площею: 48.9 кв. м., житловою площею: 29,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належить Іпотекодавцю - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., 14.03.2008 р., р. н. 262, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, 14.03.2008 р., правочин № 2757395.

Згідно п. 1.4. Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі - 303 495 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, цивільне законодавство встановлює свободу сторін на укладення договору, що означає, що сторони, діючи на власний розсуд та вільному волевиявленні, мають право узгодити та затвердити основні умови договору, які є обов`язковими для виконання сторонами. Добросовісність сторін щодо укладення та виконання договору, так само як і правомірність правочину (ст. 204 ЦК України) презюмується, якщо інше не було встановлено в передбаченому законом порядку. Сторони, укладаючи договір, мають можливість узгодити всі основні умови договору шляхом досягнення відповідних домовленостей щодо предмету договору, в тому числі висловити заперечення стосовно певних умов та дійти згоди щодо їх зміни.

Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1 ст. 530 ЦК України).

Крім того, п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.

Як слідує з ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком.

Одночасно з тим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до умов ст. 38 Закону України Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договорами кредиту та як наслідок виникнення заборгованості.

Отже позивач довів факт наявності заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Дані розрахунки відповідачем жодними належними та доппустими ми доказами не спростовані.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2102 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 3, 11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (поштова адреса: 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 53) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про захист порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

У рахунок погашення заборгованості, яка виникла за тілом Кредитного договору № 014/83361/74/89139 від 14 березня 2008 року у сумі: 47 160 доларів США 67 центів звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на:

Квартиру, загальною площею: 48.9 кв. м., житловою площею: 29,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належить Іпотекодавцю - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., 14.03.2008 р., р. н. 262, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, 14.03.2008 р. правочин № 2757395,- шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь АТ «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2021 року.

Суддя