Провадження № 2/752/9143/21
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява від заявника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, номер запису про право власності 11432524, належне на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу 08.10.2015 р., зареєстрований в реєстрі за № 1388;

- житловий будинок, загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 56,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, номер запису про право власності 32075915, який належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу 20.06.2019 р., зареєстроване в реєстрі за № 722 та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно вищевказаного нерухомого майна.

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Зокрема, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка утворилась внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань відповідачів, які є позичальником та поручителем за кредитним договором № 34-Ф/12-16 від 17.08.2012 року. Внаслідок тривалого невиконання зобов`язань за кредитним договором існує необхідність, на думку позивача, накладення арешту на нерухоме майно відповідачів з метою недопущення реалізації належного відповідачам майна.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, надходжу до наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заявник вказує, що звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та враховуючи тривале ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором як позичальником так і поручителем, а також з метою недопущення обставин - реалізації належного позичальнику нерухомого майна третім особам, що в сукупності може ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду в майбутньому, просить накласти арешт на вказане майно.

Разом з тим, накладення арешту на все майно призведе до обмеження прав відповідачів на майно, з приводу якого відсутній спір, тобто заявлені вимоги про забезпечення позову не є співмірними з позовними вимогами.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, позивачем не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідачів навмисно ухилитися від виконання рішення суду, а саме по собі неврегулювання спору в досудовому порядку не може свідчити про те, що відповідачі мають намір не виконувати судове рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його виконання рішення.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя А.В. Слободянюк