Провадження № 2-о/219/672/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Азямової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Бахмутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

представник заявника - адвокат Топчийов Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, згідно якої просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, Україна.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Україна, про що медичним закладом видано відповідне лікарське свідоцтво про смерть. Так, після смерті матері заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , згідно рішення виконкому Петровської районної Ради депутатів трудящихся за №17 від 14.08.1974 року, опікуном став її дядько (рідний брат матері) - ОСОБА_4 1930 року народження. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дядько заявника - ОСОБА_4 . Дружина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення даного юридичного факту заявнику необхідно для державної реєстрації смерті померлої, отримання свідоцтва про смерть у відповідності до чинного законодавства України, крім того ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи, так як ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 за життя був складений заповіт від 02.11.2006 року, засвідчений державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори Давидовою С.М. та зареєстровано в реєстрі за №3-3240. У зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з зазначеною заявою.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду від представника заявника надійшла заява, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність та відсутність представника, заяву підтримав та просив задовольнити (а.с.16).

Представник заінтересованої особи - Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився. В.о. начальника відділу надала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без участі представника відділу, проти задоволення заяви не заперечували та просили рішення прийняти у відповідності до діючого законодавства України (а.с.18).

Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області, в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви про встановлення факту смерті не заперечував (а.с.19).

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Карайчевською сільською радою Бутурлиновського району Воронежської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її матір`ю є ОСОБА_3 , актовий запис № 1 (а.с.6) (свідоцтво складено російською мовою).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , актовий запис № 20 (а.с.28).

Після смерті матері заявника - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном ОСОБА_6 став її дядько - ОСОБА_4 , 1930 року народження, що підтверджується рішенням виконкому Петровської районної Ради депутатів трудящихся за №17 від 14.08.1974 року (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , 1930 року народження, та ОСОБА_9 , 1929 року народження, 01 листопада 1953 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_10 », актовий запис № 662 (а.с.22).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк, Україна, актовий запис № 735 (а.с.21).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Карло -Либнехтовським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрували шлюб 15 серпня 1981 року народження, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_12 », актовий запис № 100 (а.с.9).

Відповідно до заповіту від 02 листопада 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Донецької державної нотаріальної контори Давидовою С.М., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , склала заповіт, згідно якого зробила розпорядження що, все її майно, що буде належати на день її смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с.7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 458 та довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 458 від 19 серпня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Донецьк, Україна, причина смерті - набряк головного мозку, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією (а.с.8). Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, вирішується судом з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України).

Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Loizidou v. Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republik of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» смерть підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

На підставі п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги заявника обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника та іншим шляхом встановити цей факт неможливо.

А тому суд задовольняє заяву ОСОБА_1 та встановлює факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Донецьк, Україна.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 4,5,12,13,14,81 315-318 ЦПК України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", п. п. 13,18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судове практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

вирішив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Бахмутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянки України, уродженки села Павлівка Новотроїцького району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Донецьк, Україна.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а заінтересованими особами - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Суддя О.М. Лапченко 08.11.2021