241/1069/21
2/241/334/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28.10.2021 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

за участю секретаря Небиліченко Т.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шпільов Сергій Іванович до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про розподіл спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 року позивач ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Шпільов С.І. звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.04.2010 року після смерті матері, ОСОБА_4 , між позивачем та відповідачем був укладений договір про розподіл спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Чичековим С.Ф., згідно якого ОСОБА_2 доплачує ОСОБА_1 160000 грн., що становить станом на 20.04.2011 року 20000 доларів США, у строк до 31.12.2014 року. В позові зазначено, що відповідач сплатив ОСОБА_2 19000 доларів США та обіцяв сплатити 21000 доларів США, згідно усної домовленості. Відповідач постійно, в кінці кожного року, починаючи з 2014 року телефонував позивачці та обіцяв сплатити свій борг перед нею, але до теперішнього часу борг не сплатив, останній раз спілкування між ними здійснювалося у січні 2021 року по телефону за результатом якого ОСОБА_2 відмовився сплатити свій борг. Таким чином позивачу стало відомо 30.01.2021 року про порушення своїх прав. У зв`язку з вищевикладеним вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав з позовом, у якому просить стягнути на її користь з відповідача, ОСОБА_2 заборгованість за договором про розподіл спадкового майна від 20.04.2011 року у сумі 571620 (п`ятсот сімдесят одна тисяча шістсот двадцять) грн., витрати у вигляді оплати за правову допомогу адвоката у розмірі 4000 грн.

09.08.2021 року ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання .

04.10.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.08.2010 року, про що в Книзі реєстрації смертей 26.04.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №16. (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.08.2010 року, про що в Книзі реєстрації смертей 23.11.1994 року зроблено відповідний актовий запис за №62 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 20.04.2011 року (зареєстрованого у реєстрі за №1378) посвідченого приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: приватизованої земельної ділянки площею 8,383 гектарів, пай №163, кадастровий номер земельної ділянки відсутній, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Новов`язівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області у межах згідно державного акту на право приватної власності на землю № IV-ДП №131985. Вартість спадкового майна на яке видано це свідоцтво, становить 79725,82 грн., згідно витягу з технічної документації про нотаріальну грошову оцінку земельної ділянки №1/13-2051 від 09.08.2010 року.(а.с.12-14).

Відповідно до нотаріального Договору про розподіл спадкового майна від 20.04.2011 року (зареєстрованого у реєстрі за №1366) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із домоволодіння (житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами) та приватизованої земельної ділянки 0,1727 га за адресою: АДРЕСА_1 , приватизованої земельної ділянки площею 8,3830 га на території Новов`язівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, грошових внесків, які зберігаються у Маріупольському відділенні №8013 ВАТ ДОБУ укладений ними (сторонами) правочин, про розподіл вищевказаного майна, згідно якогго отримують свідоцтво про право на спадщину за законом: ОСОБА_1 , дочка спадкодавиці, на приватизовану земельну ділянку площею 8,3830 га на території Новов`язівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, грошових внесків, які зберігаються у Маріупольському відділенні №8013 ВАТ ДОБУ; ОСОБА_2 - син спадкодавиці - на домоволодіння (житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами) та приватизовану земельну ділянку 0,1727 га за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний розподіл спадкового майна провадиться з доплатою. ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 коп., що становить станом на 20 квітня 2011 року 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів. Вказану суму ОСОБА_2 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 до 31 грудня 2014 року. Підтвердженням оплати повинна бути або розписка ОСОБА_1 про отримання грошей написана власноручно, або платіжне доручення банку про перерахування ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 вказаної суми. (а.с.18).

Відповідно до Розписки написаної від імені ОСОБА_2 від 10.05.2013 року, він віддав за домоволодіння в с. Б.Коса сестрі ОСОБА_1 19000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США. Зазначивши, що на 10.05.2013 рік борг, згідно усної домовленості складає 21000 (двадцять одну тисячу) доларів США(а.с.15).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, щодо спадкування та поділу спадкового майна, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди вирішення спору здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Стаття 364 ЦК України визначає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ч. 2 ст. 1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч. 1 ст. 1047 ЦК України.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому, факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Крім того, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 367/7135/16-ц зазначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів зробити відповідні правові висновки щодо дійсної природи існуючих між сторонами правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами була досягнута згода стосовно поділу спадкового майна шляхом укладання нотаріального договору про розподіл спадкового майна 20.04.2011 року (зареєстрованого у реєстрі за №1366). Вказаний розподіл спадкового майна провадиться з доплатою. ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 і 160000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 коп., що становить станом на 20 квітня 2011 року 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів. Вказану суму ОСОБА_2 зобов`язується сплатити ОСОБА_1 до 31 грудня 2014 року. У матеріалах справи також мається розписка ОСОБА_2 від 10.05.2013 року про те, що він віддав за домоволодіння в с. Б.Коса сестрі ОСОБА_1 19000 (дев`ятнадцять тисяч) доларів США. Тобто, за період з 20.04.2011 по 31.12.2014 роки позивачем отримано від ОСОБА_2 неповна сума коштів 19000 доларів США з передбаченого вищезазначеним договором про розподіл спадкового майна суми 20000 доларів США. Тобто, за договірною домовленістю залишок боргу складає 1000 доларів США.

Суд звертає увагу, що під борговою розпискою розуміється текстовий документ, який засвідчує факт отримання грошей або цінного майна в борг на умовах укладеного усного договору. Позичальник власним підписом підтверджує отримання коштів у тимчасове користування та зобов`язання повернути їх на вимогу або у вказаний термін.

Копія розписки відповідача у справі, надана до суду позивачем, не містить природи договору боргової розписки, яка полягає в отриманні в борг грошових коштів та засвідченні отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей чи переданні грошової суми позичальнику.

Розписка, як борговий документ, що підтверджує боргове зобов`язання має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, всупереч цьому розписка надана до суду позивачем таких відомостей не містить.

Так з наданої позивачем розписки від 10.05.2021р. вбачається, що 10.05.2013 рік борг, згідно усної домовленості складає 21000 (двадцять одну тисячу) доларів США.(а.с.15). Отже ця розписка не містить в собі відображення факту передачі позивачем грошових коштів відповідачу в борг, не зазначено факту отримання відповідачем грошей в борг від позивача.

Зміст підписаної відповідачем розписки не містить зобов`язання, визначеного статтею 1046 ЦК України. Фактичні обставини зазначені у розписці, та юридична природа цього документа не направлена на виникнення правовідносин позики між сторонами. З даної розписки не вбачається факту передачі грошових коштів позивачем у власність відповідача у борг. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не було доведено того, що у відповідача виникли перед ним боргові зобов`язання грошового характеру саме на підставі боргової розписки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, зазначені позивачем в обґрунтування позову. Надання такої розписки не можна вважати юридичним фактом який породжує для особи що її видала цивільні права та обов`язки в розумінні приписів ст. 11 ЦК України.

Встановивши, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду належні та допустимі докази, не довів їх переконливість, а також не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, не довів викладені факти, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. .

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільняється так як є інвалідом II групи, що підтверджується довідкою серія ДОН-05 №069450. Враховуючи, те, що у позові Позивачу відмовлено повністю, судовий збір та витрати на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 11,12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст..ст.202,207,358,364, 1046,1047,1216,1218,1267, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шпільов Сергій Іванович до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про розподіл спадкового майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.11.2021 року.

Суддя С. В.Чудопалова