Справа № 323/2709/21
Номер провадження № 2/315/477/21
У х в а л а
19 листопада 2021 року м. Гуляйполе
Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитон» про захист прав споживачів,-
05.11.2021 року до Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідно до ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.10.2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю, надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитон» про захист прав споживачів, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О.
Вивчивши надані документи, приходжу до висновку, що позовну заяву подано з порушенням вимог чинного законодавства і має бути залишено без руху з наступних підстав.
Позов - це вимога позивача до відповідача, звернена через суд про захист порушеного чи оспорюваного суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.
Зміст позову - це частина позову, яка відображає вид судового захисту, а саме - звернену до суду вимогу про здійснення певних дій, пов`язаних із застосуванням конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.
Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.
Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Позивачем в першому абзаці позовної заяви зазначено, що ним та ТОВ «Фінансова компанія «Кредитон» було укладено договір, відповідно до якого ним було отримано позику, однак, ознайомився зі змістом договору, він вважає, що укладений договір є недійсним. Однак, до матеріалів справи позивачем вказаного спірного договору не долучено. Тому те, коли і за яких обставин він з ним ознайомився підлягає уточненню.
Відповідно до ч. 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Не надання позивачем копії спірного договору перешкоджає суду встановити: до якої юрисдикції віднести спір (цивільно-господарське судочинство), з`ясувати цільове призначення отриманих грошових коштів, а від так зрозуміти про можливість застосувати до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів».
Клопотання позивача про витребування судом договору позики без посилання на його номер, дату укладання не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, а саме в клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (номер, дата); 3) підстави з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та(або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. До клопотання про витребування доказів не долучено доказів, що позивач ОСОБА_1 в письмовій формі звертався до відповідача та йому було відмовлено.
Крім того, слід зазначити, що саме обґрунтування позову має загальний, не конкретний характер у розрізі спірного договору позики. Так, позивачем не зазначаються важливі обставини, що мають значення для вирішення спору: дату укладання договору, суму позики, на рахунок якого банку надійшли кошти, цільове призначення коштів, відсотки за користування позикою, строк і порядок погашення позики, строк дії спірного договору.
Способом захисту порушеного права при укладенні договору позики (про який, позаяк, позивач вказує, що не підписував) він зазначає визнання договору недійсним. Проте, виходячи з того, що позивач не підписував договір, а значить відповідно істотних умов цього договору не погоджував, то такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. (Постанова Великої палати Верховного суду від 16.06.2020 в справі №145/2947/16-ц).
Позивач в своїй позовній заяві посилається на положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому не надає доказів, що відповідачем надано фінансову послугу у вигляді споживчого кредиту, зокрема, що кредитні кошти, надані позивачу на придбання (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Так, Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Як вбачається з пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що звертаючись з позовною заявою, позивач посилається як на підставу звільнення від сплати судового збору на положення Закону України «Про захист прав споживачів».
Проте, системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».
Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).
Позивач звертаючись до суду прямо зазначає про те, що договір позики (номеру та дату укладення якого не зазначено) вже укладено між сторонами, просить суд визнати його недійсним, у зв`язку з чим потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень саме Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення від сплати судового збору.
Крім того, щодо визначення підсудності, згідно ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У відповідності до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
У зв`язку з чим позивачу необхідно остаточно визначитись з предметом позову та надати до суду підтверджуючі дані з цього приводу.
Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути справу у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин, подана позовна заява підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261 ЦПК України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитон» про захист прав споживачів - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу зі всіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. О. Романько