Справа № 136/1407/21
провадження № 2/136/312/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, мотивуючи підставність вимог тим, що вони із відповідачем є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки їх спільне життя із відповідачем не склалось, а останній самоусунувся від утримання дитини.

Крім цього, їх спільна дочка - ОСОБА_3 є студенткою 3-го курсу Погребищенського медичного фахового коледжу, денної форми навчання, спеціальності «Медсестринство», термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, у зв`язку із чим позивач несе додаткові витрати пов`язані із навчанням дочки та її проживанням за місцезнаходженням навчального закладу.

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач є фінансово спроможним, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча згідно ст. 180 СК України зобов`язаний, наведене стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом, в якому вона просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (всіх видів доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, а також додаткові витрати пов`язані із навчанням дитини у вищому навчальному закладі, щомісячно, у розмірі 1/4 частини заробітку (всіх доходів) відповідача, починаючи стягнення за двома вимогами від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не подав.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ч.8 ст.178 ЦПК України).

Ухвалою суду від 21.09.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Довідкою №255 від 27.07.2021 року, виданою Турбівською селищною радою Вінницького району, підтверджується те, що дочка ОСОБА_3 проживає разом матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття, а також додаткових витрат.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін, суд виходить з такого.

Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Обставини щодо проживання дитини із позивачем підтверджені належними доказами, відповідачем не заперечувались, отож остання наділена правом на звернення до суду із такими вимогами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України N 1082-IX від 15.12.2020 "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідач не надав жодних заперечень проти позову на пропозицію суду наведену в ухвалі від 21.09.2021.

Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності у нього аліментних зобов`язань чи протипоказань за станом здоров`я, до суду не надано, як і не надано інших доводів на спростування обставин вказаних у позові.

Позивач визначила спосіб стягнення аліментів на дочку у вигляді частки.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути із відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України, а також обставини встановлені в ході судового розгляду, рівний обов`язок батьків щодо утримання їх дитини, а також виключне права того з ким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх спільної дитини у частці в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в цій частині обґрунтований, отож підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат із відповідача на користь позивача, суд встановив таке.

Відповідно до довідки №01-06/122 від 27.07.2021 року ОСОБА_3 у 2019 році зарахована на денну форму навчання за спеціальністю Медсестринство та є студентом 3-го курсу. Довідка також підтверджує, що ОСОБА_3 , що проживає в гуртожитку з 01.09.2019 року, де щомісячно сплачується 392 грн. за проживання.

Позивачем також були надані два фіскальні чеки про сплату проїзду маршрутом Вінниця - Погребище (а.с.9, 10), вартість проїзду 20, 00 грн., отож загальний розмір на проїзд становить 40, 00 грн.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Така правова позиція викладена ВСУ у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених позивачем додаткових витрат (фактично зазнаних або передбачуваних), які мають визначення у твердій грошовій сумі; відсутні будь - які докази на підтвердження матеріальної спроможності батьків та наявність у них інших утриманців.

Суд звертає увагу, що надані на підтвердження обставин позивачем докази, а саме квитки на проїзд датовані 30.07.2021, що є період канікул у навчальних закладах, а довідка про проживання дитини в гуртожитку не підтверджують понесення таких витрат позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання в навчальному закладі та проживає у гуртожитку є недоведеними, отож суд відмовляє в їх задоволенні.

За таких обставин, суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ст.180, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову і до повноліття.

Суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 180-184, 185, 191 СК України, ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 06.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Шпортун