Провадження №4-с/463/44/21
У Х В А Л А

іменем України

16 листопада 2021 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого-судді Яворського С.Й.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові скаргу адвоката Беня Богдана Зіновійовича в інтересах ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місце знаходження: 79058, м.Львів, пр.Чорновола, 39) на бездіяльність державного виконавця,

встановив:

Адвокат Бень Богдан Зіновійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересована особа: Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обгрунтування скарги зазначив, що на виконанні у Личаківському ВДВС перебуває виконачий лист №2-3695, який виданий 01.06.2011 року. У зв`язку з відсутністю майна виконавче провадження було завершено. Однак при завершенні виконавчих проваджень не були зняті накладені обтяження та арешти, що створює щоденний дискомфорт ОСОБА_1 у повсякденному житті: він не може відкрити картковий рахунок для онлайн-оплати комунальних послуг, оформити будь-які правочини в нотаріуса тощо. ОСОБА_1 01.10.2021 року звернувся до Личаківського ВДВС щодо отримання інформації про наявність відкритих виконавчих проваджень та у випадку відсутності таких просив зняти всі арешти. Листом №В-3 від 12.10.2021 року начальник Личаківського ВДВС повідомив, що всі старі виконавчі провадження повернені стягувачеві, на даний час виконавчі провадження, де стороною є ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебувають, однак чинний Закон України «Про виконавче провадження» не передбачав зняття арештів при завершенні у даному випадку. У зв`язку з наведеним просить: визнати незаконною бездіяльність, а саме: відмову Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12.10.2021 року щодо не зняття арештів та не припинення обтяжень і виключення записів про обтяження (накладення арешту) у межах виконавчих проваджень №3105108, 49484311, 60247214 щодо майна ОСОБА_1 незаконною; зобов`язати Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати арешти щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , накладених у межах виконавчих проваджень №3105108, 49484311, 60247214 шляхом припинення обтяження та виключення записів про обтяження (накладення арешту) щодо майна ОСОБА_1 .

Адвокат Бень Б.З. в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просить таку задоволити.

Головний державний виконавець Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судовому засіданні щодо вимог скарги в частині визнання незаконною бездіяльності заперечив, в цій частині просить відмовити в задоволенні скарги. Щодо скарги в частині скасування арешту покладається на думку суду.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи представника боржника, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КонституцієюУкраїни, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57289789), Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2010 року по справі №2-3695/10, задоволено позов Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк заборгованість за кредитним договором № BL 3127 від 16.04.2008 р в розмірі 151 611,19 доларів США, що еквівалентно 1 213 071,45 ( один міліон двісті тринадцять тисяч сімдесят одну) гривню, 45 копійок та 1820 (тисячу вісімсот двадцять) гривень судових витрат.

01.06.2011 року Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2-3695 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк заборгованість за кредитним договором № BL 3127 від 16.04.2008 р в розмірі 151 611,19 доларів США, що еквівалентно 1 213 071,45 ( один міліон двісті тринадцять тисяч сімдесят одну) гривню, 45 копійок та 1820 (тисячу вісімсот двадцять) гривень судових витрат.

06.02.2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 01.06.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №31059108.

15.02.2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення: 1214891,45 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

27.08.2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з не виявленням майна зареєстрованого за боржником та відсутністю такого за місцем його реєстрації. Питання щодо скасування арешту майна та оголошення заборони на його відчуження не вирішувалось.

26.11.2015 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 01.06.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №49484311.

30.11.2015 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ на підставі п.1ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з надходженням заяви стягувача від 30.11.2015 року про повернення виконавчого документа без виконання. Питання щодо скасування арешту майна та оголошення заборони на його відчуження не вирішувалось.

Крім цього, як встановлено ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85966216), виконавчий лист №2-3695/10 також перебував на виконанні в період 2017 року та такий постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.03.2017 року ВП № 52562580 у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

08.10.2019 року державним виконавцем Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 01.06.2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №60247214.

29.05.2020 року старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Питання щодо скасування арешту майна та оголошення заборони на його відчуження не вирішувалось.

01.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Личаківського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою щодо наявності у відділі відкритих виконавчих проваджень де він є боржником; наявності не скасованих арештів та по яких провадженнях; у разі відсутності проваджень просив зняти всі арешти та обтяження.

12.10.2021 року на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2021 року, начальником Личаківського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надано інформацію: по виконавчих провадженнях; щодо наявного обтяження; зазначено щодо неможливості зняття арештів; зазначено що станом на 12.10.2021 року виконавчі провадження боржником по яких є ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебувають.

В період винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження діяв Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV.

Цей Закон визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Отже, державним виконавцем постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено підставно, оскільки боржником в добровільний термін рішення суду не виконано та на підставі Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід звернути увагу, що ні Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, ні Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV не передбачено право (обов`язок) державного виконавця зняти арешт, або скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення у разі винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав письмової заява стягувача; відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Тому вимога скарги в частині визнати незаконною бездіяльність, а саме відмову Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12.10.2021 року щодо не зняття арештів та не припинення обтяжень і виключення записів про обтяження (накладення арешту) у межах виконавчих проваджень №3105108,49484311,60247214 щодо майна ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги скарги в частині зобов`язати Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати арешти щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , накладених в межах виконавчих проваджень №3105108, 49484311, 60247214 шляхом припинення обтяження та виключення записів про обтяження (накладення арешту) щодо майна ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується виконанням судового рішення або спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як вже зазначалося вище, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Матеріали скарги підтверджують те, що станом на день розгляду такої, рішення суду не виконано, а виконавчий документ неодноразово повертався стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тому строк пред`явлення виконавчого документа переривався.

Відсутність виконавчих проваджень у відділі ДВС, не є підставою для скасування арештів накладених в межах виконавчого провадження, оскільки рішення суду не виконано, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання, а такий згідно матеріалів скарги, спливає лише 29.05.2023 року.

У даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства і подальша дія такого суперечить Закону, за вказаних обставин певне втручання в реалізацію прав боржника, яке прямо передбачено законом, переслідує легітимну мету виконання рішення суду, з дотриманням справедливого балансу інтересів, тому в задоволенні скарги в частині зобов`язати Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати арешти щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , накладених в межах виконавчих проваджень №3105108, 49484311, 60247214 шляхом припинення обтяження та виключення записів про обтяження (накладення арешту) щодо майна ОСОБА_1 , також слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 451 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги адвоката Беня Богдана Зіновійовича в інтересах ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Личаківський ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місце знаходження: 79058, м.Львів, пр.Чорновола, 39) на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, через Личаківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22.11.2021 року.

Суддя С.Й. Яворський