Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2439/20
Провадження № 2/376/267/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона, є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується рішенням третейського суду від 23.03.2008 року.

В будинку АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані:

вона позивачка, дочка позивачки ОСОБА_3 , внуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а колишній зять позивачка - ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає в будинку з 2013 року.

Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради від 29.09.2020 року в будинку зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , 1973 року народження.

Відповідач не є членом сім`ї позивачки, вони не ведуть спільного господарства, ніяких ремонтних робіт відповідач в будинку не проводить, не сплачує комунальні послуги, не утримує прибудинкову територію, не обробляє земельну ділянку

Домовленості між позивачкою та відповідачем щодо збереження за ним права на користування житлом у разі тимчасової відсутності немає. Власні речі відповідача в будинку відсутні, будь - які перешкоди проживання в будинку з боку позивачки не вчинялися.

Позивачка вказує, що реєстрація відповідача в її будинку впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, а тому вона звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.33), повідомленням про доставку СМС - повідомлення (а.с.37) та не надав відзиву на позов.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі вимог ст. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією рішення третейського суду від 23.03.2008 року (а.с.5), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20053070 від 29.08.2008 року (а.с.7).

В будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають:

Позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується Актом депутата про встановлення кількості фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.09.2020 (а.с.15) та довідкою про реєстрацію місця проживання №2616 від 08.09.2020 року (а.с.19), дочка позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується Актом депутата про встановлення кількості фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.09.2020 (а.с.15) та довідкою про реєстрацію місця проживання №2616 від 08.09.2020 року (а.с.20), внуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується Актом депутата про встановлення кількості фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.09.2020 (а.с.15) та довідкою про реєстрацію місця проживання №2616 від 08.09.2020 року (а.с.22,23), а колишній зять позивачка - ОСОБА_2 зареєстрований, що підтверджується Актом депутата про встановлення кількості фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.09.2020 (а.с.15) та довідкою про реєстрацію місця проживання №2616 від 08.09.2020 року (а.с.21), але не проживає з 2013 року, оскільки дочка позивачки ОСОБА_3 та зять позивачки ОСОБА_2 розірвали шлюб, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.06.2013 року (а.с.9).

Відповідач не є членом сім`ї позивачки.

Реєстрація відповідача в будинку позивачки впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, тому вона звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивачки як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який не проживає в будинку з 2013 року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71,72, 150 ЖК Української РСР , ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 223, 247, 258, 259, 263 -265, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко