Справа № 448/1415/20 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/2143/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м.Львів

Справа № 448/1415/20

Провадження № 22ц/811/2143/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Селексплемконецентр» на рішення Мостиського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Мостиська 15 квітня 2021 року у складі судді Білоуса Ю.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Селексплемконецентр» про зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

20 листопада 2020 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що звернувся до ПАТ «Селексплемконецентр», правонаступника Судововишнянського міжрайплемоб`єднання, з проханням надати йому довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період його роботи в Судововишнянському міжплемоб`єднанні з 1986 по 1992 роки за формою згідно Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 10 червня 2020 року, його звернення отримав особисто керівник ПАТ «Селексплемконецентр» ОСОБА_1 . Однак не надіслав йому зазначеної довідки. Просив забов`язати ПАТ «Селексплемконецентр» надати йому (позивачу) довідку про заробітну плату для обчислення пенсії.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано відповідача надати позивачу довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи ОСОБА_2 в Судововишнянському міжплемоб`єднанні з 1986 по 1992 роки за формою згідно Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує відповідач. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати. Вказує, що відповідачотримував від позивача запитувану інформацію, яка надійшла засобами поштового зв`язку, однак надати таку не має можливості, оскільки книги обліку працівників в ті періоди часу не відповідають вимогам діловодства, а саме: не прошиті та не пронумеровані, що в свою чергу викликає сумніви у їхній автентичності та позбавляє його можливості видати такі довідки. Зазначає, що оригінал трудової книжки може мати елементи підроблення та невідповідності записів здійснених в такій реальним обставинам.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 Серії ААЗ №081133 від 1 липня 2013 року. Він має намір скористатися наданим йому ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правом щодо подання до органів Пенсійного фонду України довідки про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

ОСОБА_2 , звернувся до ПАТ «Селексплемконецентр» (правонаступника Судововишнянського міжрайплемоб`єднання), з яким він перебував у трудових відносинах, з проханням надати йому довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період його роботи у Судововишнянському міжплемоб`єднанні за 1986 - 1992 роки за формою згідно Додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до п. 2.1. розділу ІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 10 червня 2020 року вбачається, що керівник ПАТ «Селексплемконецентр» ОСОБА_1 отримав особисто звернення позивача.

Відповідач не надіслав позивачу запитуваної довідки з невідомих причини, а також не повідомив письмово про неможливість надання такої довідки.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК Україн, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 19 цього Закону визначені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Згідно із ст. ст. 76-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповіді на звернення громадян надаються органом, який його отримав і до компетенції якого входить вирішення порушених питань у письмовому вигляді в обумовлений законом строк у відповідності до вимог ст.15, 20 Закону України «Про звернення громадян».

У матеріалах справи наявне звернення ОСОБА_2 до відповідача, яке отримане товариством, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На це звернення відповідач не надав відповіді.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначений законом спосіб (ст.4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із вимогами ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інформацію» одним із основних принципів інформаційних відносин є гарантованість права на інформацію.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що кожен має право на інформацію (можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів).

Предметом цього спору є витребування документів (довідки про заробітну плату для обчислення (перерахунку) пенсії). На звернення ОСОБА_2 до відповідача така довідка не надана, іншого способу захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу немає.

Згідно із ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права.

Звернення позивача до відповідача із вимогою про надання довідки про заробітну плату для обчислення пенсії підтверджене належними доказами.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування позиції позивача.

Згідно із ст.129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

З оригіналу трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він працював у Судововишнянському міжплемоб`єднанні на посаді зоотехніка, в тому числі у 1986 - 1992 роках.

Представник відповідача посилається на те, що на підприємстві наявні книги обліку працівників, але відображені у них відомості він піддає сумніву без посилання на конкретні докази.

На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відмова відповідача у наданні запитуваної інформації позивачу ОСОБА_2 створює йому пререшкоди в реалізації його конституційного права на отримання (перерахунку) пенсії; та задовольнив позов.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Селексплемконецентр» залишити без задоволення.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 26 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді