Дата документу 27.10.2021
Справа № 334/2608/19
Провадження № 2/334/276/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Панасюри Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Впозові зазначила, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної сумісної власності її батькам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Будинок побудований у 1927 році, загальною площею 27.3 кв.м., складається з двох жилих кімнат житловою площею 20.9 кв.м.

Після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в рівних частках (по 1/4 частини) успадкували дружина померлого ОСОБА_6 мати позивачки та її брат ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 03.01.1962 року. Тобто після прийняття спадщини після смерті батька, матері належало 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 , а 1/4 частина належала братові ОСОБА_8 .

Після смерті матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла рідна сестра позивачки - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 25.03.1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла. Після її смерті, позивачка успадкувала в порядку спадкування за законом 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.03.2019 р., виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А.

Після прийняття спадщини, у 1962 році брат ОСОБА_8 жодного дня в будинку не мешкав, оскільки він постійно проживав у м. Слов`янськ Донецької області. З братом вони не спілкувалися. Зі слів матері позивачці було відомо, що брат у 1969 році потрапив під поїзд та загинув. Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру, який сформований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А., у зв`язку з оформленням спадщини після померлої ОСОБА_9 , з якого вбачається, що Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою 16.04.1980р. відкрита спадкова справа № 209/1980 після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки з Витягу зі спадкового реєстру невідомо хто саме є спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 , відповідачем зазначено територіальну громаду в особі Запорізької міської ради.

Після смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в будинку продовжувала мешкати сестра ОСОБА_9 та користуватися будинком в цілому. Здійснювала його ремонт, сплачувала комунальні платежі, тобто з 1987 року до часу своєї смерті вона відкрито володіла та користувалась будинком. З Актів технічного обстеження КП «Водоканал» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» вбачається, що саме ОСОБА_9 значиться як абонент підприємств. За весь час після смерті брата ОСОБА_8 до сестри не зверталась жодна особа, або спадкодавець померлого з приводу користування спірним будинком.

Позивачка просить визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

12.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 24.07.2019 за клопотанням представника позивачки витребувана з Першої Слов`янської державної нотаріальної конторикопію спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

02.12.2019 року надійшла відповідь з Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, що спадкова справа передана в Донецький обласний державний нотаріальний архів.

11.03.2020 року за клопотанням представника позивача з Донецького обласного державного нотаріального архівубуло витребувана копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

10.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.

25.08.2020 року на запит суду надійшла копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

25.09.20020 року представник позивача подала клопотання про заміну неналежного відповідача Територіальної громади в особі Запорізької міської ради на відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

01.10.2020 року ухвалою суду клопотання представник позивача про заміну неналежного відповідача було задоволено. Замінено неналежного відповідача Територіальну громаду в особі Запорізької міської ради на відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

На запит суду Департамент реєстраційних послуг Слов`янської міської ради повідомив, що відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_12 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не надавали.

Представник позивача адвокат Земцова В.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені на сайті суду. Крім того, листи надіслані на адресу ОСОБА_4 , повернулися з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_13 , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Спадщину успадкували в рівних частках по 1/4 частини дружина померлого ОСОБА_6 та його син ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 03.01.1962 року. (а.с. 16)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 3/4 частин будинку АДРЕСА_1 . Спадщину після померлої ОСОБА_6 прийняла її донька ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 25.03.1991 року. (а.с. 17)

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 . Після її смерті, відкрилася спадщина на 3/4 частин будинку АДРЕСА_1 . Спадщину після померлої ОСОБА_9 прийняла її рідна сестра ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом по право на спадщину за законом від 14.03.2019 року виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А.. (а.с. 6)

Відповідно до копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Першої Слов`янської державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 із заявою, що вони є єдиними спадкоємцями померлого ОСОБА_8 , та спадщина ними прийнята фактично, оскільки на день смерті проживали та були зареєстровані разом зі спадкоємцем у спадковому будинку в АДРЕСА_2 . (а. с. 63-107)

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Посилання позивачки, що померла сестра ОСОБА_9 , відкрито та добросовісно користувалася будинком, несла усі обов`язки з утримання спірного майна, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт користування будинком та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Враховуючи наведене, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд дійшов про відсутність визначених статтею 344 ЦК України правових підстав для задоволення позову, оскільки власником 1/4 частки у праві власності на спірний житловий будинок був померлий ОСОБА_8 , спадкоємцями якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивачкою не надано підтвердження, що вони відмовилися від належного їм нерухомого майна. Померла сестра позивачки ОСОБА_9 , оформила спадщину на 3/4 частини будинку після смерті матері, а інша 1/4 частина залишалась спадкоємцям померлого брата.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 08.11.2021 року.

Суддя : Т.Є.Баруліна