Справа № 163/1443/21
Провадження № 2/163/288/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Хомік Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та признати її піклувальником дитини.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що неповнолітньому ОСОБА_4 доводиться бабусею зі сторони батька дитини. З липня 2014 року ОСОБА_4 проживає разом із нею. Відповідачі у 2017 році розірвали шлюб та проживають окремо. З 11 квітня 2017 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у відділі у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Відтоді, як ОСОБА_4 став проживати разом із нею, відповідачі жодного разу не телефонували і дитиною не цікавилися, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, вихованням не займаються, з дитиною не спілкуються на необхідному для її нормального самоусвідомлення рівні, тим самим фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім цього, при обстеженні умов проживання відповідачів мали місце факти зловживання ними спиртними напоями. Незважаючи на попередження відділу у справах дітей, сім`ї та молоді, відповідачі своєї поведінки стосовно сина і виконання батьківських обов`язків не змінили. Утриманням, вихованням, лікуванням, розвитком дитини вона займається самостійно.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі про час і місце розгляду справи по суті двічі належним чином були повідомлені, однак в судові засідання не з`явились, відзиву або інших заяв щодо процедури розгляду справи суду не подали.

Представник органу опіки та піклування в канцелярію суду подав заяву, у якій висловив позицію про підтримання заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними матеріалами справи.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 доводиться неповнолітньому ОСОБА_4 бабою, що підтверджується свідоцтвом про народження її сина, відповідача ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 .

З актів обстеження умов проживання, складених комісією відділу у справах дітей, сім`ї та молоді виконавчого комітету Любомльської міської ради, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем по АДРЕСА_1 з 2014 року; відповідач ОСОБА_2 проживає разом із співмешканкою по АДРЕСА_2 ; відповідач ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_3 .

У цих актах зафіксовані факти перебування відповідачів у стані алкогольного сп`яніннями.

Відповідно до змісту актів відповідачі не виявили бажання забрати дитину для проживання до себе. Працівники відділу у справах дітей, сім`ї та молоді попереджали відповідачів про відповідальність за неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно сина.

Довідкою від 22 квітня 2021 року Любомльського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2, де навчається неповнолітній ОСОБА_4 , стверджено, що його батьки контакту зі школою не підтримують, успішністю дитини не цікавляться, з вчителями не спілкуються, батьківські збори не відвідують. На виклики до школи приходить лише бабуся.

За наданою 18 травня 2021 року відділенням поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського РУП інформацією 04 січня 2019 року мало місце звернення позивача про те, що відповідач ОСОБА_3 у квартирі зі своїми друзями розпиває спиртні напої та не впускає малолітнього сина до квартири.

Постановою Любомльського районного суду від 21 січня 2019 року відповідач ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, а саме, за ухилення від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання свого сина ОСОБА_4 .

Зі змісту затвердженого рішенням виконавчого комітету Любомльської міської ради від 05 серпня 2021 року № 194 висновку встановлено, що під час профілактичної бесіди відповідачі не заперечували того, що не займаються вихованням сина ОСОБА_4 , не приймають участі в його утриманні; створити умов у себе умов для нормального проживання дитини не можуть, тому не заперечують, щоб дитина і надалі проживала з бабусею. Обоє відповідачів ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, до попереджень щодо позбавлення батьківських прав відносяться скептично, на засідання органу опіки та піклування не з`явились, хоча належним чином були сповіщені про час і місце його проведення.

На підставі розглянутих матеріалів з метою забезпечення найкращих інтересів дитини орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані та достатні підстави вважати, що відповідачі свідомо не виконують своїх батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_4 , фактично самоусунулися від його виховання та утримання, свідомо залишивши дитину на виховання бабусі.

Поведінка відповідачів, у тому числі їх неявка в судові засідання у цій справі, свідчить не інакше як про їх байдужість до життя і долі неповнолітнього сина, при цьому змінити своє ставлення до дитини та виконання батьківських обов`язків вони вочевидь не бажають.

Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідачів і унеможливлювали виконання ними своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивача знайшли підтвердження дослідженими по справі доказами, у тому числі висновком органу опіки та піклування, які у своїй сукупності безсумнівно свідчать, що відповідачі не займаються вихованням дитини, не турбуються про їх матеріальне забезпечення, фізичний, духовний та моральний розвиток, жодної участі у її житті не приймають, а відтак не виконують передбачених ст.150 СК України батьківських обов`язків.

Відповідачі жодних заперечень та доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подали, тим самим не заперечили своєї поведінки стосовно невиконання ними батьківських обов`язків.

Таким чином, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Згідно із ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Дослідженими матеріалами справи стверджено, що позивач за місце проживання скарг не має, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги, є співвласником житла (квартири).

У наданому суду висновку виконавчий комітет Любомльської міської ради як орган опіки та піклування вказав на доцільність призначення позивача піклувальником неповнолітнього ОСОБА_4 .

Отже, наявними є підстави для встановлення над неповнолітнім ОСОБА_4 піклування і призначення позивача його піклувальником.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно зі ст.41 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклування і призначити його піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь держави по 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Імена відповідачів:

- ОСОБА_2 ; місце проживання - АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_3 ; місце проживання - АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_5 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій