Справа № 629/1031/17
Провадження № 2-с/629/96/21
УХВАЛА

про повернення заяви про скасування судового наказу

12.11.2021 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, захоронення та вивозу твердих побутових відходів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ по справі № 629/1031/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, захоронення та вивозу твердих побутових відходів у сумі 7842,55 грн. та судовий збір у сумі 800 грн.

11 листопада 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою в якій просила скасувати судовий наказ, з тих підстав, що ніяких договорів зі стягувачем вона ніколи не укладала і послуг від нього ніколи не отримувала, стягувачем не надано доказів про надання послуг боржнику, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам зазначеним у статті 163 ЦПК України. Також зазначила, що про існування судового наказу їй стало відомо 26.10.2021 р. з Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв`язку з чим просила поновити пропущений строк на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Дослідивши подану заяву про скасування судового наказу, справу № 629/1031/17, судом встановлене наступне.

148 квітня 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ по справі № 629/1031/17 про стягнення з ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, вивезення та захоронення твердих побутових відходів у сумі 7842,55 грн. та судовий збір у сумі 800 грн.

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 судом була направлена копія судового наказу та заяви про видачу судового наказу з доданими матеріалами на адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 30-31 справа № 629/1031/17). 25.05.17 конверт разом з копією судового наказу та доданими до нього документами повернувся до суду з позначкою «за закінченням терміну строку зберігання».

27.10.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з проханням ознайомитися з цивільною справою, вказавши, що 26.10.2021 р. їй стало відомо з ЄДРСР про існування судового наказу (а.с. 35). Копію судового наказу з додатками отримала 03 листопада 2021 року.

Заявниця у своїй заяві про скасування судового наказу посилається на статті ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, що є безпідставним оскільки судовий наказ було винесено 18.04.2017 році, коли був чинний ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року. Таким чином до цих правовідносин має бути застосований ЦПК України який діяв на той час, тобто ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЦПК України(в редакції від 18.03.2004 року) боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

В силу ч. 1 ст.73 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статті 73 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) указано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі (справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) підстави для поновлення строків для оскарження, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням.

Ч. 4. ст. 104 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) днем отримання боржником копії судового наказу є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) суд у триденний строк з моменту постановлення ухвали про відкриття провадження від 18.04.2017 видав судовий наказ по суті заявлених вимог -18.04.2017 року.

На виконання вимог ст. 104 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) суд після видачі судового наказу 18.04.2017 року за вих.№ 6226 надіслав його копію та копію заяви стягувача з копіями доданих до неї документів боржникові ОСОБА_1 .

Згідно із інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення, копію судового наказу з доданими документами ОСОБА_1 не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання».

З матеріалів справи вбачається, що конверт був направлений 18.04.2017 р.. 22.04.2017 та 25.04.2017 р. відправлення не вручене під час доставки, 22.05.2017 р. конверт повернуто за зворотною адресою.

Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення EMS 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази відповідно до укладених угод.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення, в разі не вручення судового рішення таке поштове відправлення повинно зберігатися протягом одного місяця.

Як вбачається з конверту після невручення поштове відправлення зберігалося місяць та було повернуто «за терміном зберігання».

Отже, у сукупності із дотриманням терміну зберігання, подібна відмітка дає суду обґрунтовані процесуальні підстави для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі.

В силу ч. 2 ст. 105 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

З аналізу вище вказаної норми вбачається, що боржник повинен подати заяву про поновлення строку, якщо такий пропущено. Без цієї заяви суд не вправі вирішити питання про поновлення строку, навіть якщо для цього є підстави.

Судом встановлено, що оскаржуваний судовий наказ винесено 18.04.2017 року. В поданій заяві про скасування судового наказу заявниця зазначила, що їй лише 26.10.2021 року стало відомо про існування даного судового наказу з Єдиного реєстру судових рішень, до даного твердження суд ставиться скептично, оскільки при пошуку судових рішень, які розміщенні в Єдиному реєстрі судових рішень відсутній критерій пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові, а також відсутня адреса реєстрації особи.

З огляду на викладене, судом встановлено, що заяву про скасування судового наказу подано після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), при цьому підстави для поновлення строку відсутні, оскільки стороною не надано суду переконливих доказів поважності його пропуску, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу, у зв`язку з чим повертає заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 105, 105-1 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні ОСОБА_1 строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу - відмовити

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території, захоронення та вивозу твердих побутових відходів- повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ЦЕНДРА