П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ

справа № 761/18288/2019

провадження № 22-ц/824/509/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової І.В. (судя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року у складі судді Юзькової О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року позивачі вернулись до суду з даним позовом, в якому просили стягнути з відповідача на кожного з позивачів у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 18 472,67 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири НОМЕР_1 за цією ж адресою, яка знаходиться над квартирою позивачів. 26.12.2017 р. відбулось залиття квартири позивачів, а саме було залито стелю, стіни та підлогу, пошкоджено інше майно родини. Відповідно до акту комісії від 27.12.2017 р., складеного працівниками ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг», залиття квартири позивачів відбулось внаслідок пошкодження самовільно встановленого (без погодження та присутності представників обслуговуючої організації) вентиля на радіаторі опалення в квартирі АДРЕСА_2 . Усунути наслідки залиття відповідач не бажає, тому один з співласників ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди і рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. було стягнуто на користь ОСОБА_4 сума у розмірі 18 472,67 грн., як третина від загальної суми збитків завданих з вини відповідача, що відповідає його частці у праві власності на квартиру та 3000 грн. відшкодування моральної шкоди. Позивачі зазначили, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 , судом було встановлено, що мало місце залиття їх квартири з вини відповідача ОСОБА_3 , внаслідок чого було пошкоджено майно позивачів. За даними фахівця «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_5 витрати на ремонт складають 55 418 грн., тому враховуючи рівні частки позивачів в спільному майні, сума відшкодування має становити 36 945,34 грн. солідарно. Позивачі також зазначають, що їм спричинена моральна шкода, яку кожен з них оцінив у 3 000,00 грн.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, на обґрунтування своєї позиції вказав що замовником звіту від 06.02.2018 р. являється ОСОБА_4 який не є стороною у даній справі. Відповідно до даного висновку розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_4 становить 55 418 грн. та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. вказане питання було вирішено.

Крім того, відповідач зазначив, що ремонт в квартирі позивачів було зроблено власними коштами та власними силами ще в травні 2018 р., тому вважає що позивачі намагаються зловживаючи своїми правами заробити кошти, оскільки у висновку, на якій посилаються позивачі, в Калькуляції містяться ціни та норми підрядної організації з відповідними відрахуваннями до Державного бюджет, тому вартість відновлювальних робіт очевидно значно менша між зазначено у позові.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь кожного з позивачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 18 472 грн. 62 коп., моральної шкоди в сумі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. і витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. кожному з позивачів.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, зазначає, що позовна заява ОСОБА_2 має бути залишена без розгляду, оскільки її представник ОСОБА_4 не є адвокатом, тому не має повноважень на ведення справи, крім того вона не сплатила судовий збір.

Також відповідач зазначив, що суд розглянув справу без його участі, тому він був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судово-будівельної експертизи, при цьому суд не зазначив у рішенні мотивів прийняття або відхилення його аргументу про здійснення ремонту позивачами, що прямо впливає на суму понесених збитків. Так, оскільки позивачі здійснили ремонт власними силами, суд мав вирахувати з 55418 грн. - 9236 грн. ПДВ - 17798 зарплата робітників в разі якщо б позивачі наймали робітників, тому суд мав стягнути 28484 грн. у разі ненадання чеків про придбання матеріалів та підтвердження вартості ремонту. Тому відповідач у скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду, а вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнувши 4956 грн. матеріальної шкоди, в решті вимог відмовити.

Позивачі подали відзив на скаргу, де зазначили, що підстав для залишення позову без розгляду немає, оскільки дана справа відноситься до категорії малозначних, тому у даній справі є допустимим здійснення представництва позивача особою, яка не є адвокатом. Інші порушення, зазначені відповідачем не є підставою для сумніву у правильності і законності рішення.

Щодо заперечень відповідача по суті ухваленого рішення, позивачі зазначили, що суд правильно встановив, що вина відповідача у спричиненні шкоди та її розмір не потребує доказуванню, з огляду на висновки Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р., яке набрало законної сили, предметом розгляду якої були вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири позивачів. Тому позивачі просять відмовити к задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Клопотання відповідача про витребування доказів, призначення експертизи, залучення співвідповідача, вирішене судом в ухвалі про призначення справи до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).

Встановлено, і не заперечується відповідачем, що 26.12.2017 р. відбулось залиття квартири позивачів АДРЕСА_1 .

З Акту на предмет залиття квартири від 27.12.2017 року комісія ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» в складі: головного інженера Кучеренко Л.О. , майстра т/д Алєксєєнко Н.О. , слюсаря-сантехніка Семенія М.О. , під час обстеження квартири встановила, що залиття кв. АДРЕСА_1 сталось внаслідок пошкодження самовільно встановленого вентиля на радіаторі опалення у вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач ОСОБА_3 , що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р., яке набрало чинності (т.1 а.с.10).

Згідно зі Звітом від 06 лютого 2018 року № 14/18 (про визначення розміру майнової шкоди), який було здійснено на замовлення співвідповідача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , розмір майнової шкоди в результаті залиття цієї квартири станом на момент складання даного звіту становить 55 418 грн. (т.1 а.с.11-40).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , співвласника квартири, якій заподіяно шкоду залиттям, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 472,67 грн. та 3000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с. 42-46).

Суд першої інстанції у даній справі, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, виходив з того, що обставини, встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р., яке набрало чинності, не заперечувалось сторонами, в частині встановлення винуватця заподіяння шкоди та безпосередньо розміру шкоди не підлягають доказуванню, тому оскільки суд, своїм рішенням яке набрало законної сили, стягнув на користь ОСОБА_4 , як співвласника квартири позивачів, третину від загальної суми збитків завданих з вини відповідача, що відповідає його частці у праві власності на квартиру, дійшов висновку про стягнення на користь позивачів у даній справі коштів у розмірі 18 472,62 грн. кожному, виходячи з розміру їх часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Судом вірно встановлено та фактично не заперечується сторонами, що 26.12.2017 року відбулось залиття квартири позивачів АДРЕСА_1 з вини відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , співвласника квартири позивачів у даній справі, якій заподіяно шкоду залиттям, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 472,67 грн. та 3000 г Таким чином, з огляду на встановлені у справах обставини, суд дійшов вірного висновку про те, що обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди, визначеної звітом покладається на страховика.

Водночас колегія суддів не може погодитися із визначеним судом розміром відшкодування у сумі 18472,62 грн., що суперечить вимогам закону.

Згідно ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, у даній справі, колегія суддів, оцінивши Звіт від 06 лютого 2018 року № 14/18 (про визначення розміру майнової шкоди), яким визначено розмір майнової шкоди в розмірі 55 418 грн. та врахувавши, що матеріали справи не містять доказів про виконання ремонтних робіт квартири позивачів особою, що є платником ПДВ, вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача витрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивачів, із включенням податку на додану вартість у сумі 9236 грн. та заробітної плати робітників у розмірі 17798 грн., яких позивачі не наймали, що вбачається зі зведеного та локального кошторисного розрахунку ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивачів, які додані до Звіту від 06.02.2018 року (т.1 а.с.21,34).

Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачами були понесені витрати зі сплати ПДВ та зарплата найманих працівників, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодуванню позивачам вартості ремонту квартири з урахуванням ПДВ та зарплати найманих працівників.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував наведених обставин, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача обов`язку сплатити позивачам грошові кошти у розмірі, які складають суму ПДВ та зарплату працівників.

Як вбачається з позовних вимог, позивачі просять стягнути на їх користь матеріальну шкоду в розмірі, що відповідає їх частці у праві власності.

Отже, матеріальна шкода заподіяна власникам квартири без врахування суми податку на додану вартість та зарплати найманих працівників дорівнює 28384 грн. (55418 - 9236 - 17798).

Таким чином, з урахуванням рівності часток трьох співвласників квартири, в рахунок позивачів слід стягнути 9461 грн. відшкодування матеріальної шкоди кожному.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди обґрунтовано визначено відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. кожному з позивачів.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди на користь позивачів підлягає зміні із визначенням суми стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9461 грн. та з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9461 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача не містять будь яких заперечень щодо рішення суду в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, тому колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу у визначеному судом розмірі.

Посилання у скарзі на порушення судом процесуального права, колегія суддів відхиляє.

Зокрема, не було підстав для залишення судом позову в частині вимог ОСОБА_2 без розгляду, оскільки дана справі відноситься до категорії малозначних, тому у даній справі є допустимим здійснення представництва позивача особою, яка не є адвокатом.

Доводи скарги, що відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судово-будівельної експертизи та інші процесуальні порушення, зазначені відповідачем не підтверджуються матеріалами справи, тому не є підставою для сумніву у правильності і законності рішення.

Відхиляючи дані доводи колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною, в тому числі згідно ст.106 ЦПК України відповідач мав можливість провести експертне дослідження за власною ініціативою на спростування доводів позивачів, проте не зробив цього.

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо неправильності визначення розміру стягнутих коштів враховані при зміні судового рішення.

Доводи, наведені позивачами у відзиві на апеляційну скаргу відповідача про те, що документи на підтвердження витрат про проведення ремонтних робіт не можуть бути доказами у даній справі, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, апеляційний суд відхиляє, як такі що не відповідають вимогам закону.

Так, частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Позивачами не було надано документів, які б підтверджували сплату ними ПДВ при виконанні ремонтних робіт та сплату зарплати найманим працівникам, або укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстав для стягнення з відповідача ПДВ та зарплати найманих працівників на користь позивачів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України у зв`язку із зміною судового рішення суд змінює розподіл судових витрат і враховуючи взаємозалік розрахованих сум судових витрат сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що судові витрати понесені сторонами компенсації за рахунок один одного не підлягають.

При зверненні до суду підлягав сплаті та був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в загальному розмірі 24 922 грн., що становить 58 % від заявленої ціни позову 42 945,34 грн.

Вимоги за апеляційною скаргою задоволені в розмірі 42 % від ціни позову. При зверненні із апеляційною скаргою скаржником сплачено 1 152,60 грн.

За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 10 ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним застосувати взаємозалік судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року в частині матеріальної шкоди змінити, стягнувши із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 9461 грн. та стягнувши з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 9461 грн.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року в частині стягненнясудових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким звільнити сторони від обов`язку сплачувати один одному судові витрати.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді :