Справа № 445/2267/19 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В.
Провадження № 22-ц/811/1418/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю - представника апелянта адвоката Бандирського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року, ухвалене в складі головуючого судді Пилип"яка П.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Львівгаз" про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій неправомірними та скасування рішення комісії від 17.10.2019 року про донарахування позивачам вартості спожитого природного газу за період з 17.03.2019 року по 16.09.2019 року в обсязі 4 590, 62 куб.м. на суму 37 862, 19 грн.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 16 вересня 2019 року працівниками АТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» був складений акт №006401 про те, що за місцем проживання позивачів ( АДРЕСА_1 ) в результаті перевірки газового лічильника встановленого на будинку позивача, були виявлені пошкодження пломби оператора ГРМ-ДР 6557, потертості на корпусі лічильника «Metrix» G-6 №028157, 1995 року виготовлення. Дані пошкодження були розцінені відповідачем, як порушення Кодексу газорозподільних систем. За вказане порушення, згідно витягу з протоколу № 35/10-H засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог кодексу ГРС від 17.10.2019 року, було прийнято рішення провести позивачам донарахування вартості спожитого природного газу за період з 17.03.2019 року по 16.09.2019 року в обсязі 4 590, 62 куб.м. на суму 37 862, 19 грн. Дії та рішення відповідача є неправомірними та незаконним, з таким не погоджуються і тому звертаються з даним позовом до суду.

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішеновизнати неправомірним рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 17.10.2019 року, викладене в п.17 протоколу № 35/10-Н від 17.10.2019 засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог кодексу ГСР, та скасувати донарахування ОСОБА_1 вартості спожитого природного газу за період з 17.03.2019 року по 16.09.2019 року в обсязі 4 590, 62 куб.м. на суму 37 862, 19 грн. Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат

Рішення суду оскаржив відповідач Акціонерне товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз".

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не взято до уваги, що пошкодження пломби є самостійним видом порушення та не потребує підтвердження факту втручання в роботу приладу обліку чи доказування факту здійснення неправильного обліку або відсутності обліку спожитого газу лічильником. Розрахунок необлікованого об`єму природного газу за пошкодження пломби здійснюється у порядку, визначеному в розділі ХI Кодексу газорозподільних систем, що прямо передбачено абзацом 2 пункту 7 Глави 9 Розділу Х Кодексу.

Крім того, судом застосовано норми матеріального права, які не підлягали до застосування та використано висновки Верховного Суду у справах за інших фактичних обставин, що не є тотожними з цією справою та не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.03.2020 року по справі №911/825/18 з аналогічних обставин. Також, суд не надав оцінки тому, що позивачами не заперечувався факт пошкодження пломби, і вони не вчинили жодних дій щодо своєчасного повідомлення газорозподільного підприємства про це.

Звертає увагу й на те, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень, представник оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим кодексом, акт про порушення, зокрема про пошкодження пломб; розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, передбаченому в розділі ХI цього Кодексу.

Відтак, допущене порушення є підставою для проведення розрахунку необлікового об`єму природного газу споживачу газорозподільним підприємством, однак, суд цього до уваги не взяв та неправильно застосував норми абзацу 3 пункту 1 Глави 2 розділу ХI КГРС, пункту 4 Глави 1 розділу I КГРС, які не підлягали застосуванню.

Просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, зупинити дію оскаржуваного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частинами першою-третьою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з розподілу природного газу, які АТ «Львівгаз» надає за адресою: АДРЕСА_1 .

15 вересня 2019 року працівниками АТ «Львівгаз» складено акт №19нас-479/01, щодо обстеження лічильника Metrix, типорозмір G-6, № 028157, 1995 року випуску, належного споживачу ОСОБА_1 , згідно якого, виявлено порушення: пошкодження пломби, потертості на корпусі.

Також 15 вересня 2019 року працівниками АТ «Львівгаз» було складено акт про порушення № 19нас-479/02, засвідчений підписами представників АТ «Львівгаз», в якому зазначено: пошкоджена пломба оператора ГРМ ДР6557, потертості на корпусі лічильника.

16 вересня 2019 року проведено експертизу ЗВТ та/або пломби в присутності ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 899, яким встановлено порушення цілісності пломби, зокрема верхня частина внутрішнього барабану (серцевини) відламана, дане порушення дозволяє заміну пломбувального дроту і прокручуванню барабана.

Рішенням комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу від 17 жовтня 2019 року (витяг з протоколу №35/10-Н) вирішено провести донарахунок вартості спожитого природного газу за період з 10 березня 2019 року по 16 вересня 2019 року в обсязі 4 590, 62 куб.м. на суму 37 862 грн. 19 коп. споживачу ОСОБА_1 .

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18 (провадження № 61-2151св19) вказано, що: «відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Полтавагаз», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши повно та всебічно обставини справи, дослідивши, врахувавши та надавши оцінку всім поданим сторонами доказам за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт вчинення відповідачем правопорушення на ринку природного газу щодо несанкціонованого відбору природного газу, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра лічильника газу, що впливає на результати вимірювання, або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку). Суди попередніх інстанцій вірно вказали, що перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування здійснюється у випадку доведеності пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, але ПАТ «Полтавагаз» не доведено вчинення відповідачем таких дій, зокрема, актом експертизи лічильника газу від 02 березня 2018 року № 10608 встановлено факт зупинки відлікового механізму при дії спрямованого магнітного поля, однак не доведено та не встановлено факту впливу стороннього фактору на результати вимірювання або викривлення даних обліку природного газ».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17 вказано, що: «відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, слід констатувати правильність висновку суду першої інстанції про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору у корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Висновок суду апеляційної інстанції про те, що самі по собі отвори є втручанням у роботу лічильника, які є аналогічними зриву пломби та не потребують проведення відповідної експертизи, не ґрунтуються на нормах права та здійснений внаслідок вільного помилкового тлумачення зазначених вище положень законодавства».

Таким чином, для покладення на споживача відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу вимагається (1) встановлення фактів несанкціонованого втручання споживача у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника) та (2) викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Саме такий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від: 17 березня 2021 року у справі № 509/2780/19 (провадження № 61-12321св20), 07 квітня 2021 року у справі № 509/2781/19 (провадження № 61-8492св20), 26 травня 2021 року у справі № 310/10313/18 (провадження № 61-14885св19), що свідчить про його усталеність в судовій практиці.

Судом першої інстанції встановлено, що висновки комісії за результатами експертизи лічильника повинні відображати інформацію щодо наявності необлікованого (облікованого часткового) газу або викривлення даних обліку газу, що було наслідком порушення цілісності пломби лічильника. Однак, за актом № 899 від 16 вересня 2019 року таких висновків надано не було.

Тобто, відповідач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності такого порушення як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що є підставою для покладення на позивача відповідальності за приписами Кодекс ГРС.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, про задоволення позову, є вірним.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що факт пошкодження пломби є сам по собі достатньою підставою для застосування до споживача відповідальності, передбаченої положеннями Кодексу ГРС, як юридично безпідставні, з огляду на вищевказані правові висновки.

Також колегія суддів, вважає вірними висновки суду першої інстанції про врахування під час вирішення спору висновків, викладених в постановах Верховного Суду у справі № 914/2384/17 та у справі № 535/868/18, які є релевантними щодо обставини даної справи.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на неврахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 911/825/18, колегія суддів звертає увагу на те, що такий зроблене судом касаційної інстанції у справі з іншими фактичними обставинами справи, та за умови вчинення іншого порушення, тому він не може бути застосований у справі, яка переглядається апеляційним судом.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки під час вирішення справи правильно застосовано до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" - залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич