КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у складі судді Трусової Т.О.,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-реконструкція») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 в указаному вище будинку.

22 лютого 2018 року між ТОВ «Євро-реконструкція» та ОСОБА_1 укладено договір № 450312/234 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п. 31 Договору, цей договір укладається на строк до 21.02.2019 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим,якщо за місяць до закінчення його однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір на теперішній час діє, оскільки жодною із сторін не заявлено про його розірвання.

Відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та з липня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.07.2020 року у розмірі 18 849 грн 42 коп. ( з яких заборгованість послуги з постачання централізованого опалення - 6 718 грн 33коп. та заборгованість за послугу з постачання гарячої води - 12 131 грн 09 коп.).

Також відповідно до п. 18 Правил, п. 9 Договору, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, початком нарахування 3% річних на заборгованість є наступний день, що слідує за останнім днем строку, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто з 21 числа кожного місяця, а початком застосування індексу інфляції до прострочених платежів є наступний місяць, що йде за місяцем, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не сплачують, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права та просить окрім основної заборгованості стягнути з відповідачів інфляційну складову боргу, що становить 5 005 грн 65 коп. та 3% річних у розмірі 2 100 грн 33 коп., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення прийняте з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що районним судом не було взято до уваги, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 450312/234, який було укладено 22 лютого 2018 року, а не в липні 2014 року чи то в листопаді 2016 року.

Зазначено, що позивачем незаконно нараховано заборгованість за договором за період з липня 2014 року по серпень 2020 року за послуги гарячого водопостачання та послуги з централізованого опалення за період з січня 2016 року по серпень 2020 року. А навіть у разі наявності заборгованості за договором від 22 лютого 2018 року розрахунки стягнення заборгованості мали б становити відповідно період з 20 березня 2018 року по серпень 2020 року.

Крім того, посилалася на те, що з 2010 року не проживає у квартирі АДРЕСА_3 , позивачем не зазначено факт існування лічильників ГВС № 8076859 та надано розрахунки без врахування їх показників, не надано доказів повірки лічильника та зняття його показників, не враховано, що фактично послуга з гарячого водопостачання не надавалася. Про що відповідачі щомісячно повідомляли позивача.

Також заперечує проти задоволення вимог, щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що стягнуті з порушенням ст. 257, 267 ЦК України, не застосувавши до цих вимог строк позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Євро-реконструкція» не погоджується з такими доводами апеляційної скарги просить залишити її без задоволення, а прийняте Дарницьким районним судом м. Києва від 03 березня 2021 року рішення по справі залишити без змін.

Зазначає, що відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої водії сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача (Відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі.

Вказує, що всі платежі, які були зроблені відповідачем за централізоване опалення, на які посилається відповідач у своєму розрахунку, повністю відображені у наданій суду позивачем бухгалтерській довідці та відповідно враховані, а тому загальний розмір заборгованості відповідача з централізованого опалення позивачем визначений вірно.

У зв`язку із неподанням споживачами квартири відомостей про наявність встановлених у квартирі засобів обліку та не наданням показань квартирного лічильника гарячої води до Виконавця послуг, з липня 2014 року по лютий 2018 року, нарахування плати за надані послуги здійснювалося Виконавцем послуг згідно вимог п. І 1 Правил №" 630.

Крім того, зазначено, що посилання відповідача про не застосування судом строку позовної давності за період з липня 2014 року по серпень 2020 року є незрозумілим, оскільки відповідачі були судом належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, що підтверджує сама відповідачка, а відповідно те, що відповідачі не скористалися наданими їм правами на подання відзиву на позовну заяву чи подання заяви про застосування строків позовної давності, не є поважною причиною для того, щоб суд прийняв таку заяву під час розгляду справи у апеляційній інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з їх доведеності позивачем.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198 (а.с. 40).

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 та зареєстровані в ній (а.с. 15-16).

22 лютого 2018 року між ТОВ «Євро-реконструкція» та ОСОБА_1 укладено договір № 450312/234 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. (а.с. 13-14)

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем незаконно нараховувалася заборгованість за договором за період з липня 2014 року по серпень 2020 року, між тим відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг у вказаний період сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, визначено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання (пункт 2 вказаних Правил).

Відповідно до положень пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції що діяла на момент виникнення боргу та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Так, згідно умов типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися, за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання.

Таким чином, відповідно до вимог закону, нарахування оплати послуг має проводитись згідно показників засобів обліку, які встановлені в квартирі відповідачів і відповідно до показників, останні мали знімати їх та передавати надавачу послуг.

Оскільки відповідачі систематично не передавали показники засобів обліку гарячого водопостачання позивачу, нарахування проводились за показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання, тому вказана сума у розмірі 18 849 грн 42 коп. обґрунтовано районним судом стягнута з відповідачів на користь позивача.

Крім цього, вказане грошове зобов`язання відповідачі, не виконали, тому ТОВ «Євро-Реконструкція», відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Відповідно до наданого розрахунку інфляційна складова боргу за послуги з опалення становить 5005 грн 65 коп. та 3% річних у розмірі 2 100 грн 33 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного незастосування строків позовної давності, не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідач здійснював часткове погашення заборгованості і строки позовної давності таким чином переривалися.

З розрахунку заборгованості убачається, що останній платіж боржниками було внесено у червні 2018 року, а за послуги гарячого водопостачання заборгованість нарахована за період з липня 2014 по лютий 2018, тобто період відсутності у позивача доказів встановлення у квартирі індивідуального засобу обліку гарячого водопостачання в установленому законом порядку.

Таким чином, правомірними є позовні вимоги й про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання, що в свою чергу також слугує для нарахування та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Враховуючи вищезазначене, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Інші доводи та обставини, на які посилається скаржники в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам Закону є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: