Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 754/13422/20
Номер провадження 22-ц/824/12694/2021
Головуючий у суді першої інстанції О.І.Скрипка
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
29 жовтня 2021 року місто Київ

Номер справи 754/13422/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне агентство рибного господарства України

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року, постановлену у складі судді Скрипки О.І. в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва, повна ухвала складена 22.07.2021, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Державного агентства рибного господарства України про визнання недійсним наказу та зобов`язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов`язків.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 15.06.2017 на підставі письмового рішення відповідача одноосібного акціонера Компанії «Фішинг Компані С.А.» він є директором державної риболовецької Компанії «Фішинг Компані С.А.». (далі - Компанія) Факт наявності у позивача повноважень директора вказаної Компанії також підтверджується Протоколом №4 засідання Наглядової ради Компанії від 05.06.2018 та міжнародними сертифікатами про повноваження (посаду) від 08.02.2018 та від 24.01.2018.

Як зазначив у своїй позовній заяві ОСОБА_1 він дізнався про те, що наказом відповідача від 14.02.2020 за №04-К на посаду виконувача обов`язків директора Компанії з 14.02.2020 на період призначення директора підприємства було призначено ОСОБА_3 . Підставою для прийняття вказаного наказу стала заява останнього від 31.01.2020 та службова записка Управління з питань державної власності економічного розвитку та державних закупівель від 13.02.2020.

Також 25.02.2020 відповідачем було видано доручення директору Компанії - ОСОБА_1 передати в.о. директора ОСОБА_3 печатку, установчі документи, фінансову звітність, реєстр укладених договорів та інші документи фінансово-господарської діяльності компанії. Крім того, наказом відповідача від 23.04.2020 за №11-К ОСОБА_3 було призначено на посаду директора державної риболовецької Компанії «Фішинг Компані С.А.» з 04.09.2020 на строк та на умовах, визначених контрактом, а наказом від 02.09.2020 за №25-К останнього було звільнено з посади директора за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

В подальшому, позивач довідався, що наказом Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 за №26-К на посаду директора Компанії призначено ОСОБА_5 з 04.09.2020 на строк та на умовах, визначених контрактом на підставі заяви ОСОБА_5 від 26.08.2020 та Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 №203 та Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Враховуючи той факт, що станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом його не було звільнено з посади директора Компанії «Фішинг Компані С.А.», наразі він не може реалізовувати свої функції її директора, так як відповідачем постійно вчиняються перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків директора вказаної Компанії, у зв`язку із чим і виникла ситуація, коли на підприємстві одночасно існує два керівника. Тому, незважаючи на вищевикладене, оскільки позивач надалі несе обов`язки та відповідальність за діяльність Компанії, наділений повноваженнями та внесений у міжнародний реєстр як керівник та уповноважена особа Компанії, а рішень і розподіл повноважень та відповідності керівника відповідача станом на дату подання позову у даній справі прийнято не було, виданий відповідачем наказ від 03.09.2020 за №26-К є недійсним. Крім того, зважаючи на вищевикладені обставини позивач також просив суд усунути перешкоди у виконання ним повноважень директора Компанї «ФішингКомпані С.А.» та допустити до виконання повноважень її директора.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №754/12513/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі 754/12513/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу неможливо прийняти рішення по даній справі, оскільки від вирішення вказаної вище справи залежить правильність вирішення даної справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку із чим просив скасувати вищевказану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав належної оцінки тій обставині, що у поданому представником відповідача клопотанні про зупинення провадження не було наведено доказів, які саме обставини є необхідними для встановлення у справі №754/12513/20, без яких неможливо здійснити розгляд даної справи. При цьому, зібрані у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини зазначені в позовній заяві, а відтак постановлена судом ухвала про зупинення провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п.14 ч.1 ст.353, ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Так, за змістом пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тобто, така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Відповідні норми процесуального права, які передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі, спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, адже у відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2019 року у справі №910/12694/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі №520/57/17-ц, провадження №61-22485св19.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної цивільної справи до набранням законної сили рішенням у справі №754/12513/20, предметом якої є визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 №26-К про призначення на посаду директора Державної риболовецької компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_5 .

Однак обґрунтування необхідності зупинення провадження у справі в ухвалі суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку, відсутнє.

Між тим для правильного застосування положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд повинен встановити саме неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої.

Убачається, що предметом позову у даній цивільній справі є визнання недійсним наказу Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 №26-К про призначення на посаду директора Державної риболовецької компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_5 та зобов`язання відповідача усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_6 повноважень директора державної риболовецької компанії «Фішинг Компані С.А.» та допустити останнього до виконання відповідних повноважень її директора.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що наразі саме він є директором компанії «Фішинг Компані С.А.». Проте, відповідачем протиправно призначалися інші особи, зокрема ОСОБА_5 , на посаду директора даної компанії, у зв`язку із чим виникла ситуація, коли на даному підприємстві одночасно існує два керівника. Оскільки, позивача у встановленому порядку не було звільнено з работи із вказаної посади, а за наявності виданого відповідачем незаконного наказу від 03.09.2020 №26-К позивач був змушений звернутись до суду із позовом про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у виконанні повноважень директора, так як він наразі несе обов`язки та відповідальність за діяльність Компанії, наділеними відповідними повноваженнями та внесений у міжнародний реєстр як керівник компанії.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі №754/12513/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу (а.с.66, т.2).

Зі змісту позовної заяви, поданої у справі №754/1513/20 убачається, що предметом її спору є визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 №26-К про призначення на посаду директора державної риболовецької компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи вимоги позову у даній справі ОСОБА_1 посилався практично на аналогічні обставини та підстави позову, що пред`явлені ним до відповідача у справі, що переглядається. А саме, позивач посилався на те, що оскільки питання про його звільнення з посади директора компанії у встановленому порядку вирішено не було, а призначення одночасно двох керівників підприємства (навіть без розподілу повноважень) є неможливим, оскаржуваний наказ відповідача є незаконним, та відповідно повинен бути скасованим судом.

Крім того, як зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, відповідно до п.11.3 Розділу 11 Статуту Державної риболовецької компанії «Fishing Company S.A.» визначено, що мінімальна кількість директорів - один, максимально - двадцять. Письмовим рішенням одноосібного акціонера Компанії від 15.06.2017, акціонером було надано попередню згоду на обрання ОСОБА_1 директором, що відповідатиме за фінансові питання Компанії, та відповідно його було внесено до реєстру директорів за місцем реєстрації Компанії. Крім того, відповідач зазначив суду, що рішення про відсторонення ОСОБА_1 від посади ним не приймалося, а прийняття наказу від 03.09.2020 №26-К не відсторонює та не звільняє останнього з посади директора Компанії.

Так, зі змісту статті 251 ЦПК України убачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі №752/9802/17, провадження №61-612св17.

Із заяви про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи №754/12513/20 про визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 №26-К.

Матеріали даної цивільної справи дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідач у своєму клопотанні не вказав обставин, які б давали підстави дійти висновку про те, що наявність спору у справі про визнання незаконним та скасування наказу Державного агентства рибного господарства України від 03.09.2020 №26-К виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність чи відсутність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги про визнання недійсним вказаного наказу та зобов`язання відповідача усунути йому перешкоди у виконання повноважень директора Компанї «Фішинг Компані С.А.» та допустити його до виконання повноважень її директора.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції також не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні цієї справи, та яким чином встановлені у справі №754/12513/20 обставини вплинуть на оцінку доказів, якими учасники справи обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмету та підстав заявленого позову.

Сам лише той факт, що предметом спору у цій справі та у справі №754/12513/20 є один і той самий наказ відповідача - №26-К від 03.09.2020 про призначення на посаду директора Державної риболовецької компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_5 , не може бути перешкодою у розгляді даної справи та не дає підстав вважати, що її розгляд об`єктивно неможливий до вирішення справи №754/12513/20.

З аналізу матеріалів справи слід дійти висновку, що вирішення позовних вимог у справі №754/12513/20 не впливає на можливість розгляду справи №754/13422/20, оскільки зі змісту заявлених ОСОБА_1 у даній справі позовних вимог, а також характеру виниклих між сторонами правовідносин, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів повинен в першу чергу встановити наявність підстав для пред`явлення позивачем даного позову, його обґрунтованості, відповідності змісту права, про захист якого він звернувся до суду, а також обраному ним способу захисту.

З матеріалів справи не убачається, яким саме чином рішення суду у справі №754/12513/20 щодо скасування наказу відповідача №26-К від 03.09.2020 може вплинути на результат розгляду справи №754/13422/20, у якій ОСОБА_1 просить суд усунути йому, як керівнику спірного підприємства, перешкоди у виконанні повноважень директора компанії «Фішинг Компані С.А.».

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та необґрунтовано задовольнив клопотання позивача, дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 29.10.2021.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна