РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Козлова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що проживає разом з нею за адресою АДРЕСА_1 , в якому визначити тимчасові обмеження її прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців з наступними заборонами: заборонити на вхід та перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити в будь який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вже тривалий час зловживає спиртними напоями та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння застосовує до ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Неодноразово викликався наряд патрульної поліції та складені термінові заборонні приписи відносно ОСОБА_2 , а також складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП серія ААБ №672231 від 07.10.2021 р.

Заявниця вважає, що ОСОБА_2 застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, наміри останнього також виражаються у погрозах, такі його протиправні дії носять систематичний характер, вважає себе жертвою домашнього насильства, просить суд захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засідання заявниця ОСОБА_1 доводи заяви підтримала, просила видати обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на шість місяців.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Козлов О.Ю. доводи заяви пітримав, просив задовольнити.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином, проте в судовому засіданні від 13.10.2021 ОСОБА_2 свою вину у застосуванні домашнього насильства відносно ОСОБА_1 визнав, зазначив, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вислухавши заявницю ОСОБА_1 , її представника адвоката Козлова О.Ю. враховуючи позицію заінтересованої особи ОСОБА_2 , заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила доводи заяви та обставини, на які посилається заявниця ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін..

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків.

Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону).

В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 05.10.2000 Орджонікідзевським РВУМВС України в Запорізькій області.

Також встановлено судом і сторонами не оскаржується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її сином, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, номер документа НОМЕР_2 від 31.08.2018, та витягом з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2314-2 від 11.09.2018.

07.10.2021 інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким встановлено на строк з 07.10.2021 по 10.10.2021 зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , на заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи а також в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Інспектором УПП в Запорізькій області ДПП був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 672231 від 07.10.2021 р відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом даного протоколу ОСОБА_2 , 07.10.2021 о 00-13 годині за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно мати, а саме, виражався нецензурною лайкою, штовхав, хапав за руки, погрожував, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Допитана в ході судового засідання свідок ОСОБА_3 , яка є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердила факт застосування до заявниці домашнього насильства з боку її сина ОСОБА_2 , який зловживає спиртними напоями, чинить сварки, сутички, вночі вмикає музику, застосовує до своєї матері фізичну силу, погрожує, такі викрики чути крізь стіну, що заважає сусідам, неодноразово з таких підстав викликали поліцію, така його поведінка носить систематичний характер.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних належних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Зважаючи на вказані докази, є об`єктивні підстави вважати, що вчинення ОСОБА_4 насильства в сім`ї, носить систематичний характер, існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій. Із вказаних доказів випливає, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають.

Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази та звернення ОСОБА_5 до суду та правоохоронних органів.

Під час розгляду справи «Беваква та С. проти Болгарії» у рішенні від 12.09.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоч основним об`єктом статті 8 Конвенції є захист фізичних осіб від свавілля державних органів, додатковими об`єктами можуть бути і позитивні зобов`язання, що проявляються в ефективній «повазі» до приватного та сімейного життя і такі зобов`язання можуть включати в себе застосування заходів з врегулювання відносин між фізичними особами. Діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (§64).

Суд також наголосив, що концепція приватного життя включає в себе фізичну та психологічну недоторканість людини. Окрім цього, позитивні зобов`язання державних органів в аспекті забезпечення прав, передбачених статтями 2 та 3 Конвенції, а в окремих випадках статтею 8 самостійно або у поєднанні зі статтею 3, можуть включати обов`язок встановлювати та застосовувати на практиці відповідне законодавство, що дозволяє захистити проти насильницьких актів з боку фізичних осіб (§65).

Дослідженням наданих заявником доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, оскільки наявність конфлікту між сторонами, що мало наслідком звернення заявниці із заявами до поліції, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем її проживання.

На переконання суду, вказані докази в своїй сукупності підтверджують факт тривалого психологічного насильства в сім`ї, а також зважаючи на неодноразовість вчинення такої поведінки, суд вважає, що вказані докази свідчать про те, що вчинення ОСОБА_4 психологічного насильства в сім`ї щодо заявниці має місце тривалий час і вважає, що існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій ОСОБА_4 , а також можливої ескалації такого насильства.

Визначаючи види заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків обмежувальним приписом, суд враховує обставини справи, тривалість неприязних стосунків.

За змістом ч. 7 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд, з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім`ї вважає необхідним видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника строком на три місяці та покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати строком на 3 (три) місяці обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , в якому заборонити йому:

заборонити на вхід та перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити в будь який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Про видачу обмежувального припису повідомити Відділ поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району та Виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.П. Соболєва