Єдиний унікальний номер 233/5118/20
Номер провадження 22-ц/804/1282/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Кішкіної І.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут справу що виникла з кредитних правовідносин за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року (головуючий у суді першої інстанції Наумик О.О.),-

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 13 листопада 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - Банк виклав вимогу про стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 137 740,07грн, з яких заборгованість за кредитом 7 565,76грн та 130 174,31грн загальний залишок заборгованості по процентах за період з 15 червня 2005 року по 30 липня 2018 року. Існування такої заборгованості Банк пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань взятих на підставі кредитного договору від 15 червня 2005 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні позову. В обґрунтування відмови суд зазначав про недоведеність позовних вимог та виходив з того, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем грошей в кредит та наявності правових підстав для стягнення коштів.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позивачем надані належні та допустимі докази щодо укладення кредитного договору, які не спростовані відповідачем.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що судом не враховано дійсних обставин з приводу вчинення відповідачем дій направлених на виконання договору, що підтверджується розрахунком заборгованості.

На час розгляду справи відзив не надходив.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності представника Банку, повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином, також за відсутності відповідача та його представника, від якого надійшло клопотання про розгляд справи без них, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

В копії Додаткової угоди датованої 14 червня 2005 року йдеться про відкриття клієнту ОСОБА_1 , на умовах договорів яких не зазначено, карткового рахунку та про видачу платіжної карти, також в угоді відображена інформація про кредитний ліміт в сумі 1600,00 валюта UAN, з базовою процентною ставкою за користування кредитним лімітом 3% на місяць та по закінченню кожного місяця 7% від суми заборгованості по ліміту та зазначено номер платіжної карти № НОМЕР_1 ; однак відсутня можливість упевнитись що саме зазначена особа підписала угоду та просила відкрити рахунок і надати відповідні послуги /а.с.38/.

Банківська Виписка за період з 15 червня 2005 року по 30 вересня 2020 року містить інформацію про те, що ОСОБА_1 користувалася картками Банку, а саме:

- за карткою 4405….9614 перша банківська операція від 17 червня 2005 року видача готівки, та по карті здійснювались банківські операції в тому числі надходження готівки, та залишок станом на 29 лютого 2020 року (остання операція списання нарахованих за прострочений овердрафт відсотків) становив «-528 832,45грн»;

- за карткою 4149….8410 за період з 07 квітня 2012 року по 15 вересня 2016 року здійснювались банківські операції та видача готівки, та залишок становив «-27 875,62грн»;

- за карткою 5168….7412 від 16 березня 2018 року виписка інформацію не містить /а.с.27-35, 98-106, 149-157/.

Довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що мала місце зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 по рахунку НОМЕР_2 що стартував з 15 червня 2005 року, а саме: 15 червня 2005 встановлено кредитний ліміт 1600,00грн, 04 листопада 2005 кредитний ліміт збільшено до 3 000,00грн, 05 березня 2007 кредитний ліміт збільшено до 5 000,00грн, 11 лютого 2009 кредитний ліміт зменшено до 4 700,00грн, 16 червня 2009 кредитний ліміт зменшено до 4 150,00грн, 25 жовтня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 5600,00грн, 15 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00грн /а.с.36, 107, 158/.

Інша довідка Банку без номеру та дати видачі, містить інформацію про те, що між Банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номеру за яким було видано наступні кредитні картки: НОМЕР_3 відкриття 15 червня 2005 року термін дії 03/12; 4149….8410 дата відкриття 04 квітня 2012 року термін дії 12/15 та 5168….7412 дата відкриття 16 березня 2018 року термін дії 10/21 /а.с.37, 108, 159/.

В розрахунку наданому Банком зазначено що за договором б/н від 15 червня 2005 року, укладеним між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 серпня 2020 року мається заборгованість в загальному розмірі 528 832,45грн, з яких заборгованість за кредитом 7 565,76грн, загальний залишок заборгованості за відсотками 517 796,69грн, заборгованість за пенею 3 470,00грн /а.с.5-26, 76-97, 127-148/.

Умови і Правила надання банківських послуг надані Банком не містить жодної відмітки про ознайомлення з ними ОСОБА_1 та підпису останньої /а.с.39-48, 109-114, 160-165/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти /частина перша статті 1054 ЦК України/.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (… банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включено до тексту Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткової угоди (кредитного договору), а саме встановлення обставин про погодження сторонами таких умов і додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.

Відповідно до позовної заяви та встановлених обставин, існування кредитного договору позивач пов`язував з наявністю Анкети-заяви та додаткової згоди від 14 червня 2005 року, розрахунку заборгованості та виписки за договором.

Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі без встановлення відповідних фактів.

Банк в ході розгляду справи судом не спромігся надати самого договору /Анкети-заяви чи іншого письмового правочину/ та саме посилання в Додатковій угоді на таку Анкету-заяву не замінює договору і такі дії Банку не охоплювалися поняттям кредитного договору.

Позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів та процентів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором що малася в Додатковій згоді від 14 червня 2005 року, розрахунку заборгованості та виписці за договором, а також в Умовах і Правилах надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, розрахунок заборгованості та виписка за договором не містять відомостей про те, що відповідач погоджувала істотні умови договору кредиту щодо суми кредитних грошей та процентної ставки.

З приводу Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як складової кредитного договору суд виходить з того, що розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.

За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо погодження з позичальником ОСОБА_1 умов договору з приводу розміру коштів, процентної ставки за кредитом та її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг дії позивача щодо визначення кредитної заборгованості і процентної ставки в певному розмірі та одностороннє тлумачення істотних умов договору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач не довів, що вираження волі ОСОБА_1 відбулось у спосіб погодження умов кредитного договору щодо суми кредиту та процентної ставки за користування грошима, та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні докази направленості волі та погодження сторони договору умов з приводу розміру кредиту та процентної ставки за кредитом, та умов з цього приводу відображених в Правилах надання банківських послуг.

Зміст зобов`язання в наведеному договорі викладено досить обмежено, оскільки системний аналіз Додаткової угоди не дає підстав для висновку про зобов`язання позичальника повернути кредитні гроші із сплатою процентів в розмірі що самостійно визначений Банком.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором. Відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість Банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Відсутні відомості про те, що саме за додатковою угодою ОСОБА_1 отримувала гроші в Банку, та з приводу того, що саме остання погодилась з умовами з приводу процентної ставки за кредитом; та Банком не доведені обставини які би давали можливість суду переконатись в тому з приводу яких відносин та на яких правових підставах відбувався рух коштів за карткою 4405….9614 протягом 2013-2020 років у той час як термін її дії сплив 03/12 та з огляду на те, що в самій Додатковій угоді зазначений інший номер платіжної картки та міститься посилання на основний договір, якого Банк не надав.

Зазначення в Додатковій угоді про те, що строк і дія платіжної картки визначаються в Анкеті-заяві, котра являється невід`ємною частиною угоди, а також зазначення платіжної карти за № НОМЕР_1 , номер якої не узгоджується із іншими доказами наданими Банком - по своїй суті не замінюють самого кредитного договору.

Також відображення в Додатковій угоді про Правила користування платіжною карткою без ідентифікації самих правил, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування кредитної заборгованості та процентів за кредитним договором та встановлені обставини не дають підстав для висновку відмінного від того до якого дійшов суд першої інстанції.

У відповідності до положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі /частина п`ята статті 81 ЦПК України/.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив позивачу права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню його прав, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак заявник жодних інших доказів в підтвердження своїх вимог не надав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведених обставин що підтверджені в судовому засіданні суд апеляційної інстанції позбавлений можливості із дотримання положень цивільного процесуального законодавства з`ясувати інші обставини у справі, оскільки заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права які би призвели до ухвалення незаконного рішення, та саме позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій.

З приводу доводів апеляційної скарги про часткове виконання умов Кредитного договору з боку позичальника і часткову сплату кредитних коштів, суд апеляційної інстанції вважає що такі дії охоплюються поняттям кредитного договору, однак по своїй суті не замінюють його умов щодо розміру грошей що надаються в кредит та процентів за кредитним договором, та не є належним свідченням того, що позичальник погодив саме ті умови про які зазначав Банк і такі дії відповідача охоплювалися предметом спору у даній справі.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Судді: