ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2021 року

м.Харків

справа № 636/425/21

провадження № 22-ц/818/5612/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Золотоверхої О.О., в залі суду в місті Чугуїв Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 174,17 грн.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що при укладенні кредитного договору від 09.02.2007 року сторони погодили кредитний ліміт, базову відсоткову ставку та порядок погашення заборгованості. ОСОБА_1 використовував кредитні кошти, частково погашав заборгованість за кредитом. Наразі відповідач має заборгованість за вказаним договором у розмірі 15 174,17 грн., яка підлягає стягненню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконав свої зобов`язання з повернення тіла кредиту, а сплата процентів, неустойки та комісії кредитним договором не передбачена. Так, позивач не довів правомірність нарахування відсотків, неустойки та комісії за кредитним договором, тому сума, яка сплачена відповідачем на погашення відсотків, неустойки та комісії, зараховується в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 09 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.18).

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 отримав наступні кредитні картки:

-09 лютого 2007 року № НОМЕР_1 строком дії до 02/13;

-13 лютого 2013 року № НОМЕР_2 строком дії до 02/17;

-22 жовтня 2014 року № НОМЕР_3 строком дії до 08/17;

-22 серпня 2017 року № НОМЕР_4 строком дії до 06/21.

Сторони неодноразово погоджували зміну кредитного ліміту (а.с.17).

Станом на 13 грудня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.02.2007 року становить 15 174,17 грн. (4-15), з яких:

-12 238,70 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-2 935,47 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Як на підставу позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення заборгованості.

Статтями 3, 11 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст.1056-1ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріали справи свідчать про те, що при укладенні кредитного договору 09 лютого 2007 року сторони погодили розмір кредитного ліміту, а також погоджено відсоткову ставку, яка підлягає сплаті за користування кредитом (36% на рік) (зворотній бік а.с.18).

ОСОБА_1 отримав кредитну картку, яка є поновлювальною кредитною лінією.

Таким чином сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Станом на 13 грудня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.02.2007 року становить 15 174,17 грн. (4-15), з яких:

-12 238,70 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-2 935,47 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

При цьому з розрахунку заборгованості за договором убачається, що ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, здійснював погашення заборгованості.

Відповідач не заявляв вимог про визнання кредитного договору вцілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав.

Висновок суду першої інстанції про те, що сторонами кредитного договору не обумовлено ціну договору, яка встановлюється у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, - спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, в анкеті-заяві від 09 лютого 2007 року зазначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 36%. Анкета-заява підписана ОСОБА_1 , що свідчить про погодження сторонами усіх умов договору.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів виконання відповідачем кредитного зобов`язання у повному обсязі матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми, наданої у кредит (тіла кредиту) за договором.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 174,17 грн., з яких: 12238,70 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2 935,47 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі позову АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн., а при поданні апеляційної скарги 3 405 грн. Вимоги позивача задоволено, тому зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 675 грн. (2 270 +3 405).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.02.2007 року у розмірі 15 174,17 грн., з яких: 12238,70 грн. заборгованість за тілом кредиту та 2 935,47 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 5 675 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина