Справа № 399/948/20
Провадження № 2/399/54/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2021 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи адвоката Болгар О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , згідно якого позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії Онуфріївської селищної ради № 251 від 27.10.2016 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки :50:020:0035 та :50:020:0034.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу між ним та сусідом ОСОБА_2 триває спір про межі земельних ділянок. Рішенням Онуфріївського місцевого суду від 30.11.2001 визначено розташування меж його земельної ділянки, пізніше встановлені межові знаки. Проте, 02.10.2015 ОСОБА_2 отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки на підставі рішення Онуфріївської селищної ради № 1277, який було виготовлено з суттєвими порушеннями, оскільки не було враховано рішення суду від 30.11.2001, а в акті приймання на зберігання межових знаків від 02.11.2015 наявний його підпис в той час, як з ним ніхто не узгоджував нові межі і він його не підписував.

Лише в 2020 році йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 приватизував свою земельну ділянку, після отримання рішення 10 сесії Онуфріївської селищної ради № 251 від 27.10.2016 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність громадянину ОСОБА_2 земельних ділянок з кадастровим номером :50:024:0034, площею 0,15 га та :50:024:0035, площею 0,1012 га, що розташовані по АДРЕСА_1 . Адже, на підставі даного рішення фактично зареєстровано право власності на зовсім інші земельні ділянки з кадастровими номерами :50:020:0035 та :50:020:0034. Крім того, спірні земельні ділянки були передані відповідачем третій особі з метою, як він вважає, приховування наслідків своєї незаконної діяльності, тому, рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні.

08.12.2020 року від третьої особи ОСОБА_3 надійшло заперечення, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити, оскільки її дідусь ОСОБА_2 з 1994 року має право користування земельною ділянкою. На підставі рішення Онуфріївської селищної ради він отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та виготовив технічну документацію щодо становлення меж земельних ділянок в натурі. На підставі договорів дарування від 01.12.2016, посвідчених державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А., ОСОБА_2 передав їй безоплатно житловий будинок та земельні ділянки з кадастровими номерами :50:020:0035 та :50:020:0034, що розташовані по АДРЕСА_1 . Позивач не надав доказів наявності обмежень або заборон, які б узгоджувались із цільовим призначенням, визначеним у технічній документації із землеустрою, а також, наявності в нього прав на належні їй на праві власності земельні ділянки.

12 січня 2021 року представником третьої особи ОСОБА_3 адвокатом Болгар А.В. заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії Онуфріївської селищної ради № 251 від 27.10.2016, а звернувся з позовом до суду лише 29.10.2020.

Ухвалою суду від 01.02.2021 за клопотанням представника позивача адвоката Пахомової А.І. було призначено судову земельну технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.03.2021 провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Від раніше заявленого клопотання про призначення експертизи відмовився.

Представник позивача адвокат Пахомова А.І. в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі.

Представник відповідача Онуфріївської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

ВідповідачОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 28.11.1969, виданого на підставі рішення виконкому Онуфріївської селищної ради депутатів трудящих № 40 від 30.09.1969 /а.с. 17/. Рішенням Онуфріївського місцевого суду від 30.11.2001 визначено розташування меж між присадибними земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 /а.с. 12-13/. Дане рішення набрало законної сили. 02.10.2015 ОСОБА_2 отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною загальною площею 0, 3000 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення Онуфріївської селищної ради № 1277 /а.с. 9/. Рішенням десятої сесії сьомого скликання Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області № 251 від 27.10.2016 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 та передано із земель комунальної власності Онуфріївської селищної ради у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0, 2512 га, в тому числі: 0, 1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :50:020:0034 та для ведення особистого селянського господарства площею 0, 1012 га кадастровий номер :50:020:0035 /а.с. 8/. Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 02.11.2015 встановлені межі земельних ділянок з кадастровими номерами :50:020:0035 та :50:020:0034, що розташовані по АДРЕСА_1 /а.с. 15/.

Згідно акту від 19.02.2016, складеного робочою групою в складі: заступника селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету Гамери В.З., спеціаліста-землевпорядника селищної ради Лук`яненко Н.І., спеціаліста 1 категорії землевпорядника селищної ради Кринської О.А., голови постійної комісїі з питань агропромислового комплексу та земельних відносин Коломієць Т.О., депутата селищної ради Письменного Ю.В., в присутності суміжних землекористувачів гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 було проведено перевірку встановлених межових знаків між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В ході перевірки та опитування гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 було встановлено, що межові знаки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 було встановлено судовим виконавцем після рішення Онуфріївського місцевого суду від 30 листопада 2001 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою. Як підтвердили гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 , з того часу межові знаки не порушувались. Враховуючи викладене, робоча група вважає, що відмова гр. ОСОБА_1 у підпису акту про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , з посиланням на те, що рішення суду є незаконним, є безпідставною, оскільки рішення набрало законної сили та виконане. /а.с. 95/.

Згідно наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228627840 від 19.10.2020, 01.12.2016 вчинені реєстраційні записи №№ 17758069, 17759106, 17758698, якими на праві приватної власності за ОСОБА_3 зареєстрований житловий будинок та земельні ділянки з кадастровими номерами :50:024:0034, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та :50:024:0035, площею 0,1012 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_2 /а.с. 10-11/.

Відповідно до абз. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 ЗК України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до абз 2 ст. 41 Конституції, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 1-3 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.

Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.13. «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18 травня 2010 року № 376 передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Даний висновок закріплений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду №580/168/16-ц від 23 січня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності, до позивача перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 отримав у власність спірні земельні ділянки на законних підставах. Позивач не надав суду доказів того, що діями відповідачів його права були порушені, тому суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення 10 сесії Онуфріївської селищної ради № 251 від 27.10.2016.

Таким чином судом достовірно встановлено, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки проведена у відповідності до норм чинного законодавства, а тому така реєстрація скасуванню не підлягає.

Щодо клопотання адвоката Болгар А.В. про застосування строку позовної давності, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

В порядку ст.141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13,76, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2021 року.

Суддя М.М. Лях