Справа № 357/8293/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 5 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 2500,00 гривень (далі - Сума кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 .
Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4088,00 грн.
Також згідно з п.1.3. Кредитного договору Строк позики за цим Договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута до 04.04.2021 року включно.
Згідно з п. 1.4. Кредитного договору винагороду Позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2.5%, але не менше 100,00 грн. від Суми позики, вказаної в п. 1.1 Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується Позикодавцем згідно п. 1.1 Договору.
Також комісія за обслуговування позики складає 0.20% від Суми позики, вказаної в п. 1.1. Договору позики, щоденно (п. 1.4.1 Договору).
Поряд з цим, відповідно до п. 1.5. Кредитного договору відсоток за правомірне користування коштами за Договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: 1.5.1. протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір відсотків за правомірне користування коштами складає: 2,20 % від суми позики щоденно, що складає 803% річних. У разі дострокового повернення всієї суми позики, Позичальник повинен сплатити проценти за фактичний строк користування позикою, встановлений п. 1.3. договору. П. 1.5.2. орієнтовна загальна вартість Позики складається з суми Позики та загальних витрат за Договором, які складаються з доходів Позикодавця, отриманих у вигляді процентів та комісій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням Позики, та становить 4088 гривень.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 896,80 % (п. 1.5.3. Договору).
Згідно з п. 1.6. Кредитного договору Позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана Позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим Договором або чинним законодавством України.
Також згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті Кредитора: https;//e-groshi.com/uk/yak-tse-pratsuie/процес отримання кредиту здійснюється за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет.
Вона вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про споживче кредитування».
Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтям 15 і 23 цього Закону.
Проте, фактично працівники товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Є Гроші Ком» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють Позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено cт. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ні де про це вона не ставила свій підпис.
Поряд з цим, відповідно до п.7.2. Кредитного договору я підписанням цього Договору підтверджує, що начебто ознайомлений, повністю розумію, зобов`язуюсь і погоджуюсь неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам., текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.
Але працівники фінансової установи також не надали їй і вищевказані Правила і з їх текстом вона ознайомленою не була. Як і не знайшла вона вищевказані Правила і на сайті товариства.
Вважає, що Відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема він не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.
Також, згідно ч. З та ч. 4 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.
Звертає увагу, що відповідно до п. 7.5. Кредитного договору вона начебто підтверджує, що до укладення цього Договору отримала від Позикодавця інформацію, що визначена частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Проте їй, як споживачу, не була надана ця інформації, яка стосується суті наданих Кредитором фінансових послуг, а отже відсутнє і будь яке письмове підтвердження про ознайомлення її з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору, так як Правила надання грошових коштів у вигляді позики до договору їй не надавалися.
Вона не мала можливості детально ознайомитися з Умовами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детальне ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює.
Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалася та який укладений на не вигідних для її умовах.
Вона здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за 15 хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди.
З врахуванням наведеного, вона при укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку Відповідача та необізнаність не міг у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснене працівниками Фінансової установи їх умови.
Отже, недотримання та невиконання Відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч.2 cт. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та cm. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою згідно cт. 215 ЦК України, для визнання даного Договору недійсним, в зв`язку з недотриманням Відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення.
Отже за користування позикою в розмірі 2500 грн. протягом 30 днів вона відповідно до п. 1.5.1. сплачує Кредитору з розрахунку: 2500Х(2,2Х365)%/365Х30= 1650 грн.
Згідно п. 1.4 Кредитного договору винагороду Позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2,5%, але не менше 100,00 грн. від Суми позики, вказаної в п. 1.1. Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується Позикодавцем згідно п. 1.1. Договору. Отже, винагорода становить 100 грн.
Отже загальна сума, яку вона повинна сплатити Кредитору за користування позикою за 30 днів становить 1750 грн.
Згідно з п. 5 ч. 3 cт. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п 'ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов 'язань за договором.
Таким чином відповідно до п.1.5.1. Договору за 30 днів користування коштами вона повинна заплатити 1750 грн., Тому сума компенсації на рівні 2500 грн. становить більше 50%, що відповідно до ч.5 п.3 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою.
Згідно п. 4.3. Кредитного договору у разі прострочення виконання цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити 4% від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення.
Отже у разі прострочення повернення позики на 30 днів вона зобов`язана буде сплатити наступну суму: 2500Х(4Х365)%/365Х30=3000 грн.
Вона вважає несправедливою встановленою Договором вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (пені) (понад сто відсотків вартості продукції (послуг)) у разі невиконання нею зобов`язань за договором, а тому вважає, що є всі підстави для визнання п.1.5.1.та п.4.3. Договору не дійсними.
Згідно п. 8 ч. 1 cт. 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір повинен містити - порядок зміни і припинення дії договору.
Проте, фактично даний Договір укладено без строку договору та порядку його припинення.
Поряд з цим, якщо аналізувати текст Договору, приходимо до висновку про те, що договір не містить умов про відповідальність Відповідача, зокрема і в розділі договору під назвою "Відповідальність сторін".
Але, згідно п.9 ч. 1 cт. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір, повинен містити: права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
Тому відсутність у кредитному договорі умови про припинення дії договору, про відповідальність Відповідача є підставою для визнання такого договору недійсним.
Отже, підсумовуючи все вищевикладене, можна прийти до висновку, що при укладанні договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про споживче кредитування», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с.17 ).
Ухвалою судді від 26.07.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 27.09.2021 року ( а. с. 21-22 ).
Ухвалою суду від 27.09.2021 року підготовче засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 03.11.2021 року ( а. с. 27-28 ).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звертаючись до суду з позовною заявою, остання в прохальній частині просила позовну заяву розглянути за відсутності позивача ( а. с. 5 ).
Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача, яке підписане 15.07.2021 року, в якому позивач також зазначає про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 14 ).
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке отримано особою за довіреністю 06.10.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
Заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило так і не надходило від відповідача і відзиву на позовну заяву позивача.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» в судове засідання свого представника не направили, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надано відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою суду від 03.11.2021 року було постановлено провести заочний розгляд у вищезазначеній цивільній справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 2500,00 гривень (далі - Сума кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 .
Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4088,00 грн.
Зідно з п.1.3. Кредитного договору Строк позики за цим Договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута до 04.04.2021 року включно.
Згідно з п. 1.4. Кредитного договору винагороду Позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2.5%, але не менше 100,00 грн. від Суми позики, вказаної в п. 1.1 Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується Позикодавцем згідно п. 1.1 Договору.
Комісія за обслуговування позики складає 0.20% від Суми позики, вказаної в п. 1.1. Договору позики, щоденно (п. 1.4.1 Договору).
Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору відсоток за правомірне користування коштами за Договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: 1.5.1. протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір відсотків за правомірне користування коштами складає: 2,20 % від суми позики щоденно, що складає 803% річних. У разі дострокового повернення всієї суми позики, Позичальник повинен сплатити проценти за фактичний строк користування позикою, встановлений п. 1.3. договору. П. 1.5.2. орієнтовна загальна вартість Позики складається з суми Позики та загальних витрат за Договором, які складаються з доходів Позикодавця, отриманих у вигляді процентів та комісій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням Позики, та становить 4088 гривень.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 896,80 % (п. 1.5.3. Договору).
Згідно з п. 1.6. Кредитного договору Позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана Позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим Договором або чинним законодавством України.
Відповідно до умов п.3.5. Договору у разі прострочення сплати заборгованості за договором позики, повернення позики Позикодавцю та сплата основних процентів, додаткових процентів у разі несвоєчасного повернення заборгованості Позичальником, тощо здійснюється у такій черговості: у першу чергу - штраф передбачений п. 4.3.2. Договору; у другу чергу - Позичальник сплачує пеню за прострочення виконання зобов`язання згідно з пунктом 4.3.1. у третю чергу - пеню за прострочення виконання зобов`язання згідно підпункту 4.3.; у четверту чергу - нараховані проценти за користування позикою у відповідності до Графіку розрахунків згідно підпункту 1.5.1; у п`яту чергу - сума позики, надана Позичальнику у відповідності до Графіку розрахунків.
Відповідно до п.7.2. Кредитного договору, уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розумію, зобов`язуюсь і погоджуюсь неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.
Так, відповідно до п. 7.5.Кредитного договору позивальник підтверджує, що: до укладення цього Договору отримав від Позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12, статті 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; повідомлений про свої права згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» та не заперечую проти використання свої персональних даних;інформація надана Позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Окрім цього, згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті Кредитора: https;//e- groshi.com/uk/yak-tse-pratsuie /процес отримання кредиту здійснюється за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет ( а. с. 8 -12 ).
Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, декларується в ст. 3 ЦК України.
Згідно з ч. 3ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.
Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною першої статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Згідно зі ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
За змістом ст. 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Встановлено, що відповідач надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, позивач ОСОБА_1 особистими електронними підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.
Отже, суд приходить до висновку, що зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб.
Відповідно до п.7.2. Кредитного договору, уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розумію, зобов`язуюсь і погоджуюсь неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.
Крім того, як зазначено у п. 7.5.Кредитного договору, позивальник підтверджує, що до укладення цього Договору отримав від Позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12, статті 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; повідомлений про свої права згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» та не заперечую проти використання свої персональних даних; інформація надана Позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Отже, як вбачається з вищенаведеного, при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення Договору, так як без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе.
Так, вищевказаний договір укладався в електронній формі, та підписувався сторонами електронними підписами.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.
Таким чином, позивач без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету не змогла б укласти кредитний договір із відповідачем, тому укладення кредитного договору у запропонованій відповідачем формі відповідало внутрішній волі позивача і цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічна правова позиція міститься і постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року по справі №524/5556/19.
Відповідно до ч. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, зазначений Кредитний Договір укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.
Крім того, позивач не був позбавлений можливості відповідно з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення відповідача в письмовій формі та повернення грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.
Належних та допустимих доказів в зворотному з боку позивача не надано та відповідно не містять і матеріали справи.
Тому, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, а останню було звільнено від сплати судового збору, не підлягають стягненню такі витрати з відповідача на користь держави.
Одночасно суд роз`яснює, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи ( ч. 1 ст. 288 ЦПК України ).
Відповідно до ч. 2 ст. 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 257, 261, 526, 530, 553, 554, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 131, 137, 141, 211, 263, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Позивач: ОСОБА_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 10.12.2019 року органом 3210 );
Повне заочне судове рішення складено 03 листопада 2021 року.
Заочне рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов