Справа № 219/1784/20
Провадження № 2/219/180/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

при секретареві Петрейко А.О., Посунько К.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Циря С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому станом на 09.05.2017 року постійно проживали вона - ОСОБА_3 , 1957 року народження, та її чоловік - ОСОБА_4 , 1959 року народження. 09 травня 2017 року в результаті терористичного акту під час проведення антитерористичної операції належне позивачці житло було зруйноване, що підтверджується Актом обстеження технічного стану житлового будинку від 01.06.2017 року. Причина руйнування згідно зазначеного акту: пряме влучення снаряду в будинок. На даний момент ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою. 05 лютого 2020 року згідно адвокатського запиту до Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області встановлено, що 09.05.2017 року під час артилерійського обстрілу, а саме: під час прямого влучання було повністю зруйновано будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться у власності гр. ОСОБА_3 . Вказана інформація була віднесена до ЄРДР № 0000242 від 05.02.2020 року за ст. 258 ч. 1 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР та відповіддю на адвокатський запит. 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Виконкому Луганської селищної ради Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області з заявою про отримання компенсації за зруйноване житло і згодою передати своє зруйноване майно відповідно до законодавства. Однак, відповіді ОСОБА_3 так і не отримала на момент подачі позову до суду. Відповідно до частини 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна. Будь-який інший порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджений будинок внаслідок такої надзвичайної ситуації, як терористичний акт, на теперішній час відсутній. Згідно наказу Мінрегіону від 02.12.2019 року № 287 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» затверджено та рекомендовано до застосування показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 02 грудня 2020 року), зокрема, по Донецькій області вартість 1 кв. м. загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ), затверджена 14 332 грн. Враховуючи, що згідно технічного паспорту на житловий будинок ОСОБА_3 має загальну площу 67,80 грн., ціна позову складає: 67,80 грн. * 14 332 грн. = 971 031,60 грн. Тому просить стягнути на її користь завдану шкоду у сумі 971 031,60 грн.

06 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від держави Управління Державної казначейської служби України у м. Бахмуті Донецької області Головного Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області Державної казначейської служби України, з якого вбачається, що позовні вимоги вони не визнають в повному обсязі, зазначаючи те, що відповідно до Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс) цивільний захист - це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період (стаття 4). Згідно пункту 24 ст. 2 Кодексу надзвичайна ситуація - це обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності. До надзвичайних ситуацій залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, належать, зокрема, соціальні та воєнні (п. 2 ст. 5 Кодексу). Тобто, Кодексом цивільного захисту України також регулюються правовідносини щодо боротьби з тероризмом, але спеціальним щодо цих правовідносин є Закон України від 20.03.2003 року № 368-ІV «Про боротьбу з тероризмом». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України громадяни України мають право на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 1002-р було затверджено План заходів з організації відновлення пошкоджених (зруйнованих) об`єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності на території Донецької та Луганської областей, згідно якого Мінрегіон, Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мін`юст, Мінфін були зобов`язані у жовтні 2014 року підготувати та внести на розгляд Кабінету Міністрів України проект Порядку надання грошової допомоги та відшкодування шкоди особам, які постраждали під час проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях. Проте, до теперішнього часу такий спеціальний нормативно-правовий акт не прийнятий. Постановою КМУ від 29.04.2015 року № 250 затверджений Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на відновлення (будівництво, капітальний ремонт, реконструкцію) інфраструктури у Донецькій та Луганській областях, яким передбачено надання субвенцій обласним бюджетам Донецької та Луганської областей, що постраждали внаслідок проведення антитерористичної операції і на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, зокрема, що стосується житлового фонду - лише на реконструкцію, капітальний ремонт, проектні та вишукувальні роботи на об`єктах житлового фонду комунальної власності, що зазнали пошкодження внаслідок проведення антитерористичної операції. Що стосується відновлення приватної власності, субвенції на нього не було передбачено. Також зазначили, що Казначейство не є розпорядником коштів державного бюджету, визначених окремою бюджетною програмою. Кошторисом Казначейства не передбачено бюджетні асигнування (які б перераховувалися на рахунки ДКСУ) на виконання судових рішень. Просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до КМУ та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом в сумі 971 031,60 грн. відмовити.

03 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від держави України в особі Кабінету Міністрів України, з якого вбачається, що позовні вимоги вони не визнають в повному обсязі, зазначаючи те, що позивачем не доведено обставини, що викладені у даному позові та застосовано норми, які не відповідають обставинам даної справи. Вказав, що розпорядженням КМУ від 16.10.2014 року № 1002-р було затверджено План заходів з організації відновлення пошкоджених (зруйнованих) об`єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем забезпечення життєдіяльності на території Донецької та Луганської областей. На виконання цього розпорядження КМ головою Донецької обласної державної адміністрації видано розпорядження від 05.01.2015 року № 1 «Про створення штабу з організації відновлення об`єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем життєзабезпечення населених пунктів Донецької області», яким створено штаб з організації відновлення об`єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем життєзабезпечення населених пунктів Донецької області, та головам райдержадміністрацій, міським головам було доручено створити за забезпечити роботу місцевих штабів з питань, пов`язаних з відновленням інфраструктури та життєдіяльності населених пунктів Донецької області на відповідній території; організувати роботу зі складання переліку пошкоджених (зруйнованих) об`єктів соціальної і транспортної інфраструктури, житлового фонду та систем життєзабезпечення на відповідній території та розробки проектно-кошторисной документації, отримання експертних висновків для подання на розгляд штабу. Отже, факт пошкодження будинку під час проведення антитерористичної операції необхідно підтвердити актом обстеження пошкодженого майна, складеного посадовими особами райдержадміністрації. Позивач не надала доказів щодо повноважень Луганської селищної ради Бахмутського району на проведення обстеження та складення Акту обстеження. Звертають увагу, що факт пошкодження будинку та його стан не підтверджено жодними іншими доказами: письмовими документами, поясненнями свідків, процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні тощо. Крім того, зазначили, що, оскільки на час розгляду справи закон, який визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, не прийнято, то відсутні і правові підстави застосування у спірних правових відношеннях статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом». Руйнування будинку позивача є кримінальним правопорушенням, та тільки вироком суду може бути визначена кваліфікація кримінального правопорушення та обставини кримінального правопорушення. У позивача відсутні посилання або відомості про наявність вироку в кримінальній справі, який набрав законної сили. Інших процесуальних рішень у кримінальному провадженні позивачем не надано. Досудове слідство щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення триває. Отже, на стадії досудового слідства законодавство виключає визнання доведеними обставини кримінального правопорушення, а навіть допускає можливість закриття кримінального провадження. Для вирішення питання про притягнення особи до відповідальності на підставі статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, обов`язково необхідно встановити заподіювача шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діями заподіювача. Таким чином, лише за наявності вказаних умов шкода може бути відшкодована, але у позові не наведені такі умови. Вважають, що компетенцію або обов`язок відшкодування шкоди Законом України «Про боротьбу з тероризмом» на Кабмін не покладено, позивачем необґрунтовано застосовано ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», оскільки суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, є Служба безпеки України та інші органи, визначені у статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом». Саме до повноважень вказаних органів відноситься здійснення спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Зауважують, що у позові не заявлено жодної вимоги до Держави в особі Кабінету Міністрів України. Позивач визначив розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна. Такий спрощений порядок визначення розміру грошової компенсації потерпілому передбачений частиною десятою статті 86 Кодексу цивільного захисту України. Вважають, що у справі відсутні підстави для застосування положень Кодексу цивільного захисту України щодо визначення розміру грошової компенсації: обстежене нерухоме майно придатне для подальшої експлуатації та не виконанні позивачем вимоги частини дев`ятої статті 86 Кодексу цивільного захисту України, а саме, - щодо добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання. Позивач мав довести суду розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, відповідно до статті 1192 ЦК України, тобто відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Показник опосередкованої вартості житла не є розміром збитку і не визначає розміру причиненої шкоди постраждалому від надзвичайної ситуації чи від терористичного акту. Розмір заподіяння моральної шкоди позивачу вважає необґрунтованими та незаконними, оскільки нічим не підтверджені.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09 год. 00 хв. 30 квітня 2020 року.

Згідно довідки Артемівського міськрайонного суду від 30 квітня 2020 року слухання справи відкладено на 12 год. 45 хв. 25 травня 2020 року у зв`язку з знаходженням головуючої судді по справі в нарадчій кімнаті по кримінальній справі.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09 год. 00 хв. 13 липня 2020 року.

Згідно довідки Артемівського міськрайонного суду від 13 липня 2020 року слухання справи відкладено на 14 год. 00 хв. 11 серпня 2020 року у зв`язку з відсутністю відео- зв`язку та технічною несправністю зали судового засідання для проведення судового засідання в режимі відеоконференції на час призначення справи та відсутністю інших вільних залів.

Ухвалою суду від 31 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника держави в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про проведення судового засідання по справі в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року судове засідання відкладено на 09 год. 30 хв. 22 жовтня 2020 року в зв`язку з неявкою сторін, задоволено клопотання відповідача про проведення наступного судового засідання дистанційно в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року судове засідання відкладено на 13 год. 30 хв. 05 листопада 2020 року в зв`язку з неявкою сторін, відмовлено в задоволені клопотання відповідача про проведення наступного судового засідання дистанційно в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року судове засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 24 листопада 2020 року в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року судове засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 14 січня 2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

Згідно довідки Артемівського міськрайонного суду від 14 січня 2021 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 10 лютого 2021 року у зв`язку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Згідно довідки Артемівського міськрайонного суду від 10 лютого 2021 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 04 березня 2021 року у зв`язку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року судове засідання відкладено на 13 год. 00 хв. 13 квітня 2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року задоволено клопотання представника держави в особі Кабінету Міністрів України про проведення судового засідання по справі в режимі відео конференції.

В судовому засіданні, призначеному на 13 год. 00 хв. 13 квітня 2021 року, на місці оголошено перерву до 13 год. 00 хв. 28 квітня 2021 року для витребування письмових доказів за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року задоволено клопотання представника держави в особі Кабінету Міністрів України про проведення судового засідання по справі в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року судове засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 28 травня 2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року задоволено клопотання представника держави в особі Кабінету Міністрів України про проведення судового засідання по справі в режимі відео конференції.

Згідно довідки Артемівського міськрайонного суду від 28 травня 2021 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 27 липня 2021 року у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 27 липня 2021 року судове засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 17 вересня 2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року судове засідання відкладено на 13 год. 00 хв. 20 жовтня 2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

В судовезасідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягала. Також надала відповідь Донецької обласної адміністрації ВЦА від 29.09.2021 року № 04/24-4951/4-21 щодо призначення компенсації відносно ОСОБА_5 , та інформацію щодо виплати позивачці такої компенсації.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, її представником надана суду заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник КМУ у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у їх задоволенні відмовити. Додатково зауважив, що постановою КМУ від 02 вересня 2020 року №767 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, згідно якого визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за відповідно програмою. Також зауважив, що на сьогоднішній день ОСОБА_3 скористалася своїм правом на отримання грошової компенсації, як постраждалій, будинок якої зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації. Зазначив, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо речових прав на нерухоме майно, а саме: будинку АДРЕСА_1 , відсутні.

Представник Державної казначейської служби України до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, подано відзив на позов, позов вони не визнають.

Судом встановлено, що у власності позивача перебував будинок АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 11). Даний факт підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 13.02.1990 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 Артемівським БТІ (т. 1 а. с. 12, 13).

Згідно акту обстеження технічного стану житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складеного комісією, яка утворена розпорядженням селищного голови від 19 червня 2015 року № 13 (т. 1 а. с. 14), встановлено, що обстежене нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , повністю зруйнований прямим влучанням снаряду в будинок 09.05.2017 року.

Згідно листа Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області від 06.02.2020 року № 8 аз/201/03-2020 відомості щодо зруйнування житла громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді приватного будинку, розташованого в с. Розсадки Бахмутського району Донецької області в результаті артилерійського обстрілу, внесені 05.02.2020 року до ЄО № 2416 Бахмутського ВП та до ЄРДР № 0000242 за ст. 258 ч. 1 КК України та проводиться досудове розслідування (т. 1 а. с. 16). В матеріалах справи мається Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а. с. 17).

Згідно листа Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області від 17.02.2020 року № 11 аз/201/03-2020 (т. 1 а. с. 19-20) 06.02.2020 року громадянка ОСОБА_3 була залучена у якості потерпілого за вказаним кримінальним провадженням, їй була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілої, та остання була допитана у якості потерпілої.

В матеріалах справи маються копії:

- заяви позивачки від 10.02.2020 року до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області з проханням надати їй грошову компенсацію за її зруйноване житло за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 22);

-заяви про надання грошової допомоги ОСОБА_3 , адресованої до Виконкому Луганської селищної ради, з проханням надати грошову допомогу як постраждалій особі, житло якої пошкоджено внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ, на підставі Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року № 947 (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 10.07.2019 року № 623) (т. 1 а. с. 24);

-заяви про видачу акту обстеження пошкодженого/зруйнованого в наслідок збройного конфлікту будинку позивачки від 10.02.2020 року до Виконкому Луганської селищної ради з проханням надати акт обстеження пошкодженого/зруйнованого в наслідок збройного конфлікту будинку, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 23).

Згідно листа Донецької обласної адміністрації ВЦА від 29.09.2021 року № 04/24-4951/4-21 (т. 2 а. с. 25) отримано відповідь щодо призначення компенсації ОСОБА_3 , та інформацію щодо виплати останній такої компенсації.

Згідно копії Витягу з протоколу № 3 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (картири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації вожнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 11.03.2021 року, вирішено надати грошову компенсацію гр. ОСОБА_3 за зруйнований будинок внаслідок надзвичайної ситуації (дата руйнації житла 09 травня 2017 року), загальною площею 67,8 кв. м. (розмір частки власності 1/1), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 300,0 тис. грн. (т. 2 а. с. 27).

Також до матеріалів даної цивільної справи долучена копія платіжного доручення № 967 від 01 липня 2021 року про сплату Державною казначейською службою України, м. Київ громадянці ОСОБА_3 грошової компенсації як постраждалій, житловий будинок якої зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру (Постанова КМУ від 02.09.2020 року № 767; узаг. спис. № 3 від 25.06.2021 року; без ПДВ) (т. 2 а. с. 26).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: будинку АДРЕСА_1 , станом на теперішній час відсутні (т. 2 а. с. 29).

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Право на відшкодування матеріальної шкоди за рахунок держави закріплено також у статях 13, 41 статтях 1166, 1177 Цивільного кодексу України.

Частиною 4 статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої-третьої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Позивач, від імені якого позов подано адвокатом Демченко К.А., в обґрунтування позову зазначав, що не отримав від держави відшкодування за пошкодження (знищення) його майна, вважає, що він має право згідно з чинним законодавством України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Також позивач зазначав, що право на судовий захист гарантовано Конституцією України, у тому числі щодо захисту права власності, а право на відшкодування шкоди передбачено статтею 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статтею 86 Кодексу цивільного захисту України.

Зобов`язання держави стосовно поваги та захисту прав людини не зникають і в умовах збройних конфліктів.

Положення преамбули Конвенції вказують на те, що Високі Договірні Сторони зобов`язалися забезпечити повагу до прав людини шляхом гарантії цих прав. Гарантування прав людини з боку держави може здійснюватися як активними діями, так і утриманням від вчинення будь-яких дій. Така діяльність держави по гарантуванню прав людини пов`язана з видами зобов`язань з боку держав-учасниць Конвенції, якими є негативні та позитивні.

Позивач обґрунтував розмір завданої йому шкоди опосередкованою вартістю знищеного будинку станом на 02 грудня 2019 року, виходячи з наказу Мінрегіону від 02 грудня 2019 року № 287 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», зокрема по Донецькій області, керуючись ч. 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Частина перша статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» передбачає спеціальне правило, відповідно до якого відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом. Крім того, у порядку, визначеному законом, провадиться відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом організації, підприємству або установі (частина друга статті 19 вказаного Закону).

З огляду на зміст вказаних положень реалізація права на отримання зазначеного відшкодування поставлена у залежність від існування компенсаційного механізму, що має бути встановлений в окремому законі. Закон, який регулює порядок відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету України шкоди, заподіяної терористичним актом об`єктам нежитлової нерухомості громадян, відсутній як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судами.

Відповідно до частини восьмої статті 86 і частини третьої статті 89 Кодексу цивільного захисту України, Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 947 був затверджений Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги або компенсації постраждалим від надзвичайних ситуацій, які залишилися на попередньому місці проживання (далі - Порядок), який викладений у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 року № 623, потім в редакції постанови КМУ від 02.09.2020 р. № 767.

Стаття 86 Кодексу цивільного захисту України регламентує забезпечення житлом постраждалих внаслідок надзвичайних ситуацій і встановлює умови як такого забезпечення, так і його заміни грошовою компенсацією. Тому припис частини 10 вказаної статті (який передбачає, що розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна) не можна застосувати безвідносно до інших приписів цієї статті, зокрема частини дев`ятої, яка передбачає умовою забезпечення житлом постраждалого або виплати грошової компенсації за рахунок держави добровільне передання постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання).

Кодекс цивільного захисту України не покладає тягар виплати відшкодування винятково на державу, так як передбачає існування страхування у сфері цивільного захисту, метою якого, зокрема, є страховий захист майнових інтересів суб`єктів господарювання і громадян від шкоди, яка може бути заподіяна внаслідок надзвичайних ситуацій, небезпечних подій або проведення робіт із запобігання чи ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (пункт 1 частини першої статті 49 цього Кодексу). Відшкодування матеріальних збитків постраждалим здійснюється за рахунок не заборонених законодавством джерел, зокрема коштів за договорами добровільного страхування, укладеними відповідно до законодавства про страхування (пункт 3 частини третьої статті 84 Кодексу цивільного захисту України).

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування шкоди за пошкоджене під час терористичного акту майно на підставі статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та статті 86 Кодексу цивільного захисту України є безпідставними.

Разом з тим позивач має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного матеріального та процесуального обов`язку за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивач, зокрема, зазначив, що держава порушила вимоги статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Проте помилково вважає, що має право вимоги до держави про відшкодування за її рахунок шкоди, завданої пошкодженням (знищенням) внаслідок терористичного акту житла у розмірі реальної вартості житла.

Позивач посилався на: відсутність компенсації завданої шкоди впродовж тривалого часу та не відновлення житла; відсутність спеціального порядку відшкодування за пошкоджене внаслідок терористичного акту житло.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2020 № 767 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації" (далі - бюджетні кошти). Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінреінтеграції. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення Донецької та Луганської облдержадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення).

Порядком надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій та розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації

Пунктами 32-39 даного Порядку передбачено, що розмір грошової компенсації постраждалим визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження житла, що є чинними на дату затвердження узагальненого списку відповідно (але не більш як 300 тис. гривень за один об`єкт зруйнованого житла). Грошова допомога або компенсація співвласникам надається пропорційно площі зруйнованого або пошкодженого житла, що належить кожному із співвласників. Грошова допомога постраждалим, які є власниками (співвласниками), наймачами житла, пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків, надається у місячний строк з дня прийняття рішення про її надання. Грошова компенсація постраждалим виплачується регіональними органами соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з моменту надходження бюджетних коштів. Виплата грошової допомоги здійснюється через акціонерне товариство "Укрпошта" або шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, наданий постраждалим. Виплата грошової компенсації здійснюється шляхом перерахування коштів на банківську картку (картковий рахунок у банку) отримувача компенсації. Грошова допомога та компенсація є одноразовими. Повторна виплата коштів не допускається. Виплата грошової компенсації постраждалим є складовою частиною формування консолідованої претензії України до Російської Федерації щодо реалізації її міжнародно-правової відповідальності за збройну агресію проти України на виконання статті 6 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях". Фінансування заходів з надання грошової допомоги постраждалим здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, інших не заборонених законодавством джерел. Фінансування заходів з надання грошової компенсації постраждалим здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Після отримання грошової допомоги або компенсації постраждалі втрачають право на отримання пільг і компенсацій, передбачених у частині восьмій статті 86 та частині другій статті 89 Кодексу цивільного захисту України.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

До подання позову позивачем Порядок компенсації за пошкоджене майно не був визначений, тому він і звернувся до суду з даним позовом 27.02.2020.

Суд враховує, що відповідний механізм, який передбачає Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій та розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації визначає, що грошова компенсація надається постраждалим, які є власниками житла, яке перебуває на контрольованих Україною територіях та було зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, після дати набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 р. № 405 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Позивач скористався своїм правом та звернувся до комісії з обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації тобто під час розгляду справи в суді.

Суд зазначає, що сторони у даній справі не зверталися до суду з клопотанням про залучення до участі у справі створеної відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації.

Як вже встановлено судом, комісією ухвалено рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_3 як власнику пошкодженого /зруйнованого майна в сумі 300000 грн., тобто в найбільшій сумі, яка визначена Порядком.

Позивач суду не надав будь яких документів в обґрунтування суми позову, а лише в матеріалах справи міститься, що за його оцінкою орієнтована сума збитку внаслідок руйнування та знищення нерухомого майна складає 971 031,6 грн.) (т. 1 а. с. 8).

Позивач, обґрунтовуючи ціну позову у розмірі 971 031,6 грн., посилається на частину 10 ст.86 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.

Однак, під час розгляду справи позивач не надав доказів щодо звернення до місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування з пропозицією про добровільну передачу пошкодженого будинку чи можливості забезпечення їх новим житлом замість пошкодженого, що відповідає положеннями статті 86 Кодексу цивільного захисту України. З цього приводу правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 12.12.2018 у справі № 757/19694/15-ц (провадження № 6-5090св18), від яких не відступала Велика Палата Верховного Суду у висновку викладеному у постанові від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц провадження № 14-17цс19.

Тобто, у позивача не виникло підстав для розрахунку грошової компенсації виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження житла в регіоні.

За таких обставин, враховуючи, що комісією прийнято рішення щодо виплати 300000 грн. за зруйноване майно позивача, а також у зв`язку з ненаданням інших доказів в обгрунтування суми позовних вимог (вартості зруйнованого житла), суд приходить до висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 20 жовтня 2021 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 20 жовтня 2021 року. Повний текст рішення складено та підписано суддею 29 жовтня 2021 року.

Суддя Медінцева Н.М.