Постанова

Іменем України

11 листопада 2021 року

справа № 753/14305/17

провадження № 61-9488св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КК Пріоритет», Комунальне підприємство Київської обласної ради «Готово», Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Анди», ОСОБА_5 ,

за об'єднаним позовом:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_6 , Комунальне підприємство Київської обласної ради «Готово», ОСОБА_4 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КК Пріоритет»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційними скаргами ОСОБА_4 , поданими представником ОСОБА_7 , на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року в складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року в складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про знесення об`єкту самовільного будівництва, визнання недійсним технічного паспорту на квартиру та визнання недійсним реєстрації права власності.

Позовна заява мотивована тим, що вони є співвласниками нежитлових приміщень № 310 та 320 на АДРЕСА_1 , які розташовані на першому поверсі та за власні кошти здійснили облаштування покрівлі вищевказаних приміщень.

У 2004 році ОСОБА_4 набула право приватної власності на квартиру

АДРЕСА_2 , яка розташована на другому поверсі житлового будинку та без належних дозвільних документів збудувала металеву конструкцію у вигляді тераси на даху нежитлових приміщень № 310, 320. Таке будівництво призвело до руйнації покриття даху в належних їм приміщеннях, так як там накопичується волога. Дах відремонтувати неможливо, оскільки через самочинне будівництво відповідача вони не мають доступу до нього.

Їх неодноразові звернення до відповідача щодо усунення порушень та знесення самочинно побудованої конструкції залишились без реагування. Крім того, вони неодноразово звертались до державних контролюючих органів, органів місцевого самоврядування з повідомленнями щодо наявності порушень у діях власника квартири АДРЕСА_2 . За результатами вказаних звернень контролюючими органами на адресу ОСОБА_4 направлялися приписи про усунення порушень прав позивачів та знесення самочинно збудованої конструкції. Проте відповідач відповідні приписи залишила поза увагою.

Всупереч вимогам чинного законодавства України під час проведення самочинного будівництва відповідачем здійснено розширення вже існуючих віконних прорізів, влаштовано нові балкони, здійснено скління та добудовано дві стіни. Встановлення грат призвело до пошкодження покрівлі даху, а подальше встановлення відповідачем склопакетів створило додаткові перешкоди для відводу води, що призвело до руйнування покрівлі (рубероїду). Будівництво здійснено з втручанням в конструкцію даху нежитлових приміщень № 310, 320, які належать їм на праві власності. Жодних дозволів на будівництво та на введення в експлуатацію самочинного будівництва відповідач не отримувала.

На підставі викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з урахуванням уточнених позовних вимог просили: визнати недійсним технічний паспорт, виданий ОСОБА_4 05 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_3 в частині внесених змін (збільшення на 14,9 кв. м загальної площі); скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру

АДРЕСА_2 та зобов`язати реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру; зобов`язати ОСОБА_4 здійснити знесення збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв. м на АДРЕСА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є необґрунтованими. ОСОБА_4 у спірній квартирі було проведено перепланування, яке не передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, тому у відповідача не було потреби на отримання дозвільних документів.

Відповідач вчиняла тільки ті дії, які не суперечать законодавству України, відповідають чинним Державним будівельним нормам, і не можуть завдавати шкоду правам та інтересам інших осіб, оскільки лоджії квартири АДРЕСА_2 засклені у межах фасаду будинку та згідно з планом другого поверху будинку.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач є власником спірної квартири. У 2017 році проведено інвентаризацію квартири та складено новий технічний паспорт, відповідно до яких площа квартири змінилася за рахунок включення площ лоджій та за рахунок перепланування, пов`язаного зі збільшенням підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, влаштування шаф, антресолей комор, та не належить до самочинного будівництва. На підставі вказаної технічної інвентаризації здійснено реєстрацію права власності на зазначене майно, тому відсутні підстави для визнання вказаних у технічному паспорті лоджій самочинним будівництвом та покладення на власника квартири обов`язку по їх знесенню.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_4 здійснити знесення збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв. м на АДРЕСА_4 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним технічного паспорта, виданого ОСОБА_4 05 липня 2017 року на квартиру АДРЕСА_3 в частині внесених змін (збільшення на 14,9 кв. м загальної площі), скасування реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 та зобов`язання реєстратора внести відповідні зміни до Державного реєстру залишено без змін.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не розглянули позов в частині вимог про захист права власності відповідно до статті 319 ЦК України та усунення перешкод у користуванні власністю, не дали оцінки належним у справі доказам компетентних органів про порушення відповідачем вимог Державних будівельних норм.

Суди дійшли висновку, що облаштування балконів відбулося у відповідності з вимогами законодавства. Доказів небезпечності або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку матеріали справи не містять.

Суди не взяли до уваги наданий позивачами експертний висновок, однак, не роз`яснили право сторін на подання заяви про призначення експертизи для підтвердження (спростування) заявлених у справі вимог, зокрема щодо порушення відповідачем Державних будівельних норм і правил при будівництві лоджій та спричинення цим перешкод у користуванні власністю позивачам.

З огляду на викладене, суди не виконали вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, а судові рішення в частині вирішення позовних вимог про знесення об`єкту самочинного будівництва не відповідають вимогам законності та обґрунтованості відповідно до статті 263 ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року позов об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , КП Київської обласної ради «Готово», ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора.

З урахуванням об`єднання позовів та подання заяви про зміну предмету позову позивачі просили: зобов`язати ОСОБА_4 здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас; скасувати рішення державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришина В. М. від 10 липня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_2 ; скасувати запис за номером 213233281, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на спірну квартиру площею 62, 2 кв. м за ОСОБА_4 ; зобов`язати ОСОБА_4 привести квартиру АДРЕСА_3 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та поверхневого плану приміщень ІІ поверху.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року позовну вимоги за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , КП Київської обласної ради «Готово», ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі технічного паспорта та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки матеріали справи не містять доказів притягнення відповідачі до адміністративної відповідальності, твердження позивачів щодо самовільного переобладнання приміщення відповідачем не доведено належними доказами.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року скасовано й ухвалено нове рішення про задоволення позовів.

Зобов`язано ОСОБА_4 здійснити знесення самочинно збудованого нерухомого майна - терас загальною площею 14,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 .

Скасовано рішення державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришина В. М. про державну реєстрацію права власності (індексний номер 36077380; реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000; номер запису про право власності 21323281) від 10 липня 2017 року за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 62,2 кв. м.

Скасовано запис за номером 213233281, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) - квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 62, 2 кв. м, за ОСОБА_4 .

Зобов`язано ОСОБА_4 привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану відповідно до технічного паспорту КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та поверхневого плану приміщень ІІ поверху з інвентаризаційної справи за адресою; АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу добудованих приміщень (лоджій) за рахунок власних коштів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 є спадкоємицею майна ОСОБА_8 , яке складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 51,7 кв. м.

Відповідно до плану квартири згідно технічної характеристики, складеної у березні 2000 року, наданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_2 не обладнана лоджіями або балконами. Крім того, відсутність лоджій та балконів підтверджується планом поверху.

Таким чином у власності ОСОБА_8 перебувала квартира АДРЕСА_2 загальною площею 51,7 кв. м, яка не була обладнана лоджіями чи балконами, в подальшому вказану квартиру успадкувала ОСОБА_4 .

Встановлено, що ОСОБА_4 в установленому законом порядку не погоджувала документацію на перепланування та переобладнання вказаної квартири.

Таким чином, державний реєстратор філії КП Київської обласної ради «Готово» Петришин В. М. під час державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 62, 2 кв. м помилково дійшов до висновку про включення до загальної площі квартири АДРЕСА_3 площі самовільно збудованих лоджій.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_4 судові витрати на користь ОСОБА_1 у розмірі 12 680, 67 грн, на користь ОСОБА_3 - 12 580, 87 грн, ОСОБА_9 - 12 196, 67 грн, ОСОБА_5 - 11 450 грн.

Приймаючи додаткову постанову апеляційний суд виходив з того, що при прийнятті постанови за наслідками розгляду справи по суті було здійснено розподіл судового збору, сплаченого позивачами при зверненні з позовними заявами та апеляційною скаргою, при цьому судом не було вирішено питання щодо відшкодування судового збору, сплаченого позивачами під час попереднього перегляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанції, а також при зверненні із заявою про забезпечення позову, та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг

У червні 2021 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року і залишити в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилалася на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначала, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року у справі № 6-129цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16, постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 675/1382/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 199/13042/13-ц (провадження № 61-8733св18), від 20 січня 2020 року у справі № 753/14305/17, від 17 травня 2021 року у справі № 296/1033/18.

Вказувала, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що позивачами конкретно не визначено предмет позову, тобто ту правову вимогу, яка має бути адресована відповідачу. Матеріалами справи не доведено, яке саме самочинно збудоване нерухоме майно позивач просить знести.

Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 11/09/20 від 11 вересня 2020 року підтверджує відсутність втручання в існуючі несучі конструктивні елементи будівлі, конструкцію даху, вбудовано-прибудованих приміщень, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, а також самочинного будівництва, прибудов, надбудов до квартири АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду з вимогами про знесення самовільно збудованої споруди позивачі всупереч положенням частини сьомої статті 376 ЦК України просили вжити крайні міри по усуненню порушень їх прав, однак першочергово повинна бути пред`явлена вимога про проведення відповідної перебудови, а у випадку відмови від її проведення - знесення самочинного будівництва за рахунок особи, яка його здійснила, у зв`язку з чим заявлені вимоги є передчасними.

У липні 2021 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви представника позивачів про стягнення судових витрат.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона не була ознайомлена з доказами, якими позивачі обґрунтовували розмір понесених судових витрат, тобто позивачі свідомо не виконали обов`язки, передбачені частиною дев`ятою статті 83 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 221 року та витребувано її матеріали з Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 221 року.

31 серпня 2021 року справа № 753/14305/17 надійшла до Верховного Суду.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 - ОСОБА_10 направив відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у 1999 році будинок на АДРЕСА_1 введено в експлуатацію.

Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 02 жовтня 2001 року та 23 липня 2003 року видано позивачам свідоцтва про право власності в рівних частинах на нежитлові приміщення № 310 та № 320 на АДРЕСА_1 площею 937,9 кв. м та 632,7 кв. м відповідно.

09 листопада 2004 року державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори Гуєцькою І. В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_8 . Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_2 загальною площею 51,7 кв. м.

03 липня 2017 року ТОВ «КК Пріоритет» було складено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 62,2 кв. м, житловою площею 28,5 кв. м.

ТОВ «КК Пріоритет» 05 липня 2017 року провело інвентаризацію вищевказаної квартири, яка має наступні характеристики: загальна площа 62,2 кв. м, житлова площа 28,5 кв. м. Площа приміщень змінилася за рахунок включення лоджій за рахунок «перепланування, пов`язаного зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін», «влаштування шаф, антресолей комор», та не належить до самочинного будівництва.

Державним реєстратором КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним В. М. 10 липня 2017 року здійснено реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 62,2 кв. м, житловою - 28,5 кв. м, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено відповідний запис.

Відповідно до акту КП «Житло сервіс» від 19 грудня 2014 року, при обстеженні покрівлі нежитлового приміщення АДРЕСА_5 встановлено, що на ній встановлено дві металеві загорожі, розмір яких становить: довжина - 2 530 мм, висота - 2 110 мм, глибина - 1 400 мм; довжина - 7 940 мм, висота - 2 110 мм, глибина - 1 400 мм (загорожа має хвіртку шириною 730 мм, висотою 2 110 мм). Вищезазначені загорожі належать власнику квартири АДРЕСА_2 , за якими він зберігає будівельне та побутове сміття. Відповідно до поверхового плану зазначена квартира не облаштована лоджіями, балконами та виходом на покрівлю нежитлового приміщення № 320. Всередині встановлених загорож накопичується вода від опадів та пошкоджується покрівля нежитлового приміщення, що призводить до потрапляння вологи всередину приміщення, внаслідок чого пошкоджена гіпсокартонна стеля.

20 грудня 2014 року КП «Житло сервіс» винесло власнику квартири АДРЕСА_2 припис про надання у термін до 06 січня 2015 року до відділення № 2 КП «Житло сервіс» проектно-дозвільної документації на облаштування загорожі біля вікон квартири на покрівлі прибудованого нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі на АДРЕСА_1 .

14 квітня 2015 року КП «Житло сервіс» складено акт обстеження за заявою власника покрівлі нежитлового приміщення № 320 на АДРЕСА_1 . При обстеженні встановлено, що власниками квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 змонтовано металеві загорожі на м`якій рулонній покрівлі вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення АДРЕСА_5 .

27 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Житло сервіс» з листом про надання інформації щодо надання дозволу на проведення перепланування чи переобладнання житлового приміщення, а також щодо погодження проектно-кошторисної документації власнику квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 .

За результатами розгляду зазначеного звернення КП «Житло сервіс» листом від 05 травня 2015 року повідомило ОСОБА_1 про те, що проектно-кошторисна документація на перепланування чи переобладнання квартири АДРЕСА_3 власнику квартири не погоджувалась, інформація щодо отримання дозволів на перепланування чи переобладнання приміщення відсутня.

КП «Житло сервіс» винесло ОСОБА_4 припис від 06 травня 2015 року про надання у термін до 15 травня 2015 року до відділення № 2 КП «Житло сервіс» дозволу на влаштування тераси на покрівлі прибудованого нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 . Зобов`язано відремонтувати покриття покрівлі, яке ушкоджене під час влаштування та експлуатації тераси. Зазначено, що у даний час через ушкодження покриття покрівлі відбувається затоплення нежитлового приміщення, чим завдається шкода його власникам.

КП «Житло сервіс» 23 липня 2015 року склало акт про обстеження за заявою власника покрівлі нежитлового приміщення № 310 на АДРЕСА_1 . При обстеженні встановлено, що на покрівлі нежитлового приміщення АДРЕСА_7 встановлено дві металеві загорожі з хвірткою, які належать власникам квартири АДРЕСА_2 . За загорожею власники квартири АДРЕСА_3 зберігають будівельне та побутове сміття. Відповідно до поверхового плану вищевказана квартира не облаштована лоджіями, балконами та виходом на покрівлю нежитлового приміщення № 310. У місцях кріплення і всередині встановлених загорож накопичується вода від опадів та руйнується покрівля нежитлового приміщення, що призводить до потрапляння вологи у середину приміщення, в результаті чого пошкоджено стелю з гіпсокартону.

25 вересня 2015 року працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Технотест Інжиніринг» (далі - ТОВ «Технотест Інжиніринг») на замовлення ОСОБА_3 проведено обстеження частини покриття над нежитловими приміщеннями АДРЕСА_8 , про що складено відповідний акт.

На підставі вказаного акта працівниками ТОВ «Технотест Інжиніринг» складено експертний висновок, яким встановлено невідповідність стану об`єкту (частини покриття над нежитловими приміщеннями № 310, 320, 309 на АДРЕСА_1 , біля вікон квартири АДРЕСА_3 ) основним вимогам до будівель та споруд: безпеці експлуатації ДБН В. 1.2-2009, механічному опору та стійкості ДБН В. 1.6-2008. Безпечна експлуатація об`єкту можлива тільки після усунення всіх наведених порушень. Відповідно до наведених норм ДБН В. 2. 6-14-97 «Конструкції будинків і споруд. Покриття будівель і споруд» том 1, 2, 3 необхідно негайно демонтувати самовільно встановлені металеві огорожі (металеві решітки 7 940 x 2 110 мм, з хвірткою 730 x 2 110 мм і 2 530 x 2 110 мм, виготовлені з гарячекатаного металевого профілю, та припинити несанкціоновану експлуатацію даху, прибрати всі сторонні предмети, сміття, пил, рослинність з покриття даху, що забезпечить роботу експлуатаційній службі власників по виявленню дефектів та встановленню і виконанню правил експлуатації даху. Внаслідок порушень наявне регулярне потрапляння води в нежитлові приміщення прибудови № 309, 310, 320 (на межі з 310 незначне враження) після кожних значних опадів чи в період танення снігу, що шкодить конструкції, її довговічності, санітарним та естетичним властивостям.

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 29 червня 2017 року звернулися в Інспекцію Дарницького району з архітектури зі зверненням про припинення незаконних дій власника квартири АДРЕСА_2 в частині влаштування у капітальній стіні будинку отвору з метою створення виходу із своєї квартири на дах нежилого приміщення, яке прибудоване до будинку.

У липні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулися до Департаменту державної архітектури і будівельного контролю у м. Києві з листом, яким повідомили, що 07 липня 2017 року при спробі демонтувати грати на даху належних їм нежитлових приміщень, невідома особа, яка знаходилася у той момент у квартирі, почала кидатися цеглою та погрожувати. Незаконні дії власника квартири АДРЕСА_2 можуть привести до обвалу панелей перекриття та замикання електропроводки. У зв`язку з чим просили забезпечити схоронність житлового фонду і належне його використання, а також контролювати додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території.

19 липня 2017 року на адресу ОСОБА_3 КП «Житло сервіс» направило лист, яким повідомило, що станом на 06 липня 2017 року направлено комісію для обстеження квартири АДРЕСА_2 щодо проведення робіт по переплануванню квартири. Доступ до квартири був обмежений власником, про що складено акт.

Відповідно до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23 серпня 2017 року, направленого на адресу ОСОБА_1 , станом на час відповіді Департамент не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих і будівельних робіт, та не приймав в експлуатацію об`єкти будівництва щодо квартири АДРЕСА_2 . Під час виїзду посадової особи Департаменту доступ до зазначеної квартири був обмежений, відповідальні особи відсутні, що унеможливило проведення перевірки.

У подальшому листи з аналогічним змістом Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було надіслано на адресу ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_9 , виготовленого 05 липня 2017 року ТОВ «КК Пріорітет» на замовлення ОСОБА_4 , квартира розташована на 2 поверсі поверсі 15-16 поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 28.5 кв. м, кухні 9.4 кв. м; вбиральні (сполучені) площею 1,4 кв. м; ванної площею 2,7 кв. м, коридору площею 9,7 кв. м, вбудованих шаф, комори. Квартира обладнана лоджіями 11,5*0.7=8,1;3,4*0,7=2,4 кв. м. Загальна площа квартири АДРЕСА_10 , 2 кв. м.

Згідно з інформаційної довідки №165037550 від 25 квітня 2019 року державним реєстратором Петришиним В. М. філії КП Київської обласної ради «Готово» 10 липня 2017 року внесено запис про реєстрацію за ОСОБА_4 на підставі приватної власності квартири загальною площею 62,2 кв. м.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року

Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Тобто при здійсненні будівництва власник зобов`язаний дотримуватися норм та правил, встановлених законодавством України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Разом з тим положення статті 376 ЦК України передбачають різні підстави для знесення самочинного будівництва.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила).

Відповідно до підпунктів 1.4.1, 1.4.5, 1.4.6 пункту 1.4 вказаних Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Проведення вказаних будівельних робіт власником житла без отримання дозволу вважається самовільним переобладнанням або переплануванням.

Поняття переобладнання та перепланування визначені у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Крім того, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 до самочинного будівництва не належать:

1) при будівництві будинків садибного типу - зведення на земельній ділянці тимчасових будівель (навісів, палаток, кіосків, накриття, літніх душових, теплиць, покритих поліетиленовою плівкою, споруд тощо), які не потребують виконання робіт з улаштуванням фундаментів; перестановка обладнання в межах призначених приміщень; улаштування чи закриття дверних або віконних прорізів; збільшення або зменшення площ за рахунок демонтування чи влаштування перегородок, комор, знесення печей та грубок; перепланування, не пов`язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ;

2) у квартирах (багатоповерхових будинках) - перепланування, не пов`язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ, без порушення несучих конструкцій; збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, засклення балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; перестановка в межах призначених приміщень, обладнання;

3) поточний ремонт будівель та споруд без змін призначення приміщень;

4) заміна матеріалу стін будинків садибного типу, будівель без збільшення розміру фундаменту чи поверховості (допустиме відхилення площі 5 %).

Відповідно до плану квартири згідно технічної характеристики, наданого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_9 не обладнана лоджіями або балконами. Крім того, відсутність лоджій та балконів підтверджується планом поверху.

Лист КП «Житло-сервіс» від 05 травня 2015 року підтверджує непогодження документації на перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_9 .

Актами КП «Житло-сервіс» від 19 грудня 2014 року, 14 квітня 2015 року, 23 липня 2015 року підтверджено встановлення відповідачем на покрівлі належних позивачам приміщень металевих загорож, що призвело до руйнування покрівлі нежитлових приміщень та потрапляння вологи у середину цих приміщень, пошкодження стелі з гіпсокартону. Також у них зазначено, що спірна квартира згідно з проектом не обладнана лоджіями, балконами та виходами на покрівлю нежитлового приміщення № 320.

Встановивши, що ОСОБА_4 здійснила розширення площі власної квартири шляхом будівництва на даху належних позивачам нежитлових приміщень перегородок та металевих конструкцій без виготовлення проектної документації та отримання на це відповідних дозволів, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ОСОБА_4 здійснити знесення самочинно збудованих терас та привести квартиру АДРЕСА_9 до попереднього стану.

Оскільки до загальної площі квартири АДРЕСА_3 були помилково внесені площі самовільно збудованих терас, рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_9 загальною площею 62, 2 кв. м за ОСОБА_4 та відповідний запис, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підлягають скасуванню.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року у справі № 6-129цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16, постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року в справі № 675/1382/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 199/13042/13-ц (провадження № 61-8733св18), від 17 травня 2021 року у справі № 296/1033/18 оскільки висновки суду касаційної інстанції у наведених справах зроблені за встановлення інших фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо касаційної скарги на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя стаття 137 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановивши, що при прийнятті постанови було не в повній мірі вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову, апеляційної і касаційної скарги при попередньому перегляді справи, а також витрат, пов'язаних з вчиненням інших процесуальних дій, апеляційний суд дійшов правильного висновку про стягнення вказаних витрат з ОСОБА_4 на користь осіб, які їх понесли.

Обґрунтованими також є висновки апеляційного суду про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представник позивача надав належні докази на підтвердження понесення зазначених витрат у визначений статтею 141 ЦПК України строк.

Доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги ОСОБА_4 , подані представником ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 , подані представником ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко