УХВАЛА

28 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 346/2499/19

провадження № 61-16722ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом Державної служби України з безпеки

на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з указаним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі М-12, км 190+100 м, Підволочиського району Тернопільської області проведений габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сідловий тягач PNO, 39TRI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , напівпричеп-контейнеровоз, що належить ОСОБА_1 , яким надавалися послуги

з перевезення вантажу (харчові добавки) від SMREX NECTAR GENERAL (порт Одеса) до ТОВ «ЛК ІНТЕРПЛИТ» (м. Надвірна Івано-Франківської області). Протяжність маршруту - 821 км. Перевірка здійснювалась на підставі направлення на перевірку № 016804 від 25 квітня 2016 року про проведення рейдової перевірки за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів таким транспортом та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті

від 22 квітня 2016 року № 192 «Про затвердження щотижневого графіку рейдових перевірок». В результаті перевірки виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, а саме навантаження на строєну вісь - 32,4 т

(при нормативно допустимій 24 т), повна маса транспортного засобу - 57,45 т (при нормативно допустимій 44 т). Наведене підтверджується чеком зважування № 12507 від 26 квітня 2016 року та зафіксовано в акті № 16/368/0009

від 26 квітня 2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами проведеного контролю також складено акт № 081047 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в розмірі

2 438,37 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26 квітня 2016 року еквівалентно 69 595,37 грн. Водій вищевказаного вантажного автомобіля ОСОБА_2 ознайомлений із зазначеними документами, однак від підпису та отримання їх копій відмовився. Управління Укртрансбезпеки

у Тернопільській області неодноразово зверталося до власника автомобіля ОСОБА_1 з листами-повідомленнями щодо необхідності сплати вищевказаної суми плати за проїзд, однак така сума неоскаржена у встановленому законом порядку та несплачена, а відтак набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Посилаючись на наведене, Державна служба України з безпеки на транспорті просила стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України вищевказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України заборгованість

з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 69 595,37 грн (2 438,37 євро), згідно з актом від 26 квітня 2016 року № 16/368/0009. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року

та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі 69 595,37 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100= 227 000,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги та посилання заявника на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає їх необґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним

із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу

на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська