Провадження № 22-ц/811/3171/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Лозинської Олександри Адамівни на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року, ухвалене в складі головуючого судді Головатого Р.Я., у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги з централізованого опалення , -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2020 року позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся в суд з вказаним позовом, в ході розгляду справи зменшивши позовні вимоги, в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , як власника квартири, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 31.01.2021 року в розмірі 33 949 грн. 79 коп.; інфляційні втрати в розмірі 3 665 грн. 31 коп. та 3% річних в розмірі 1 993 грн. 53 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються позивачем, у зв`язку з чим їй було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

Проте відповідачка несвоєчасно вносить плату за послуги централізованого опалення у встановлений термін, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , як власника квартири АДРЕСА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 31.01.2021 року в розмірі 29 223 грн. 06 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» як виконавець послуг здійснює нарахування за надані послуги відповідно до чинного законодавства. Так, з 01 березня 2018 року відповідно до розрахунку заборгованості відповідачі повністю перестали оплачувати за послуги централізованого опалення, не повідомивши виконавця послуги про підстави такого рішення. У зв`язку з чим в них утворилася заборгованість, яка підлягає сплаті за надані позивачем послуги. Позивачем доведено кожну обставин та надано відповідну документацію нарахувань, корекцій в сторону збільшення та зменшення тарифів, якою підприємство керується у здійсненні нарахувань.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог в повному обсязі, та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 33 949 грн. 79 коп. та 2 102,00 грн., а також судові витрати в розмірі 3 153 грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги.

Аналіз змісту апеляційної скарги дає підстави стверджувати, що позивачем в апеляційному порядку оскаржується рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 4 726 грн. 73 коп., а також в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% відсотків річних.

У жовтні 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача на апеляційну скаргу, в якому такий просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з теплопостачання належної якості до будинку АДРЕСА_3 , а відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 у цьому будинку, відтак є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються позивачем за цією адресою.

Судом також встановлено, що згідно з відомостями про нарахування та оплату послуг наданих позивачем за період з 01.11.2017 року по 31.01.2021 року відповідач заборгував за послуги централізованого опалення - 33 949 грн. 79 коп.

Проте, в апеляційному порядку переглядається рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення за послуги централізованого опалення в розмірі 4 726 грн. 73 коп. (33 949,79 грн. (заявлена до стягнення позивачем сума) 29 223,06 грн. (сума, стягнута за рішенням суду).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, в розумінні статті першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень пункту другого частини першої статті 13 Закону являються послуги з централізованого опалення.

Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім цього, положеннями статті 68 ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг.

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною першою четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні положення щодо обов`язку доказування і подання доказів містяться у статті 81 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення за послуги централізованого опалення в розмірі 4 726 грн. 73 коп., суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у вказаному розмірі, оскільки позивачем не надано належних доказів, які б безспірно свідчили про наявність у відповідачів заборгованості у згаданому розмірі, обґрунтовано вказавши в оскаржуваному рішенні на те, що матеріали справи не місять відомостей про підставу здійснення коригування розрахунку заборгованості, розміру тарифів та розрахунків, а тому відсутні підстави вважати обґрунтованим включення спірної суми до загального розміру заборгованості, що визнано в судовому засіданні і представником позивача.

За приписами частини другої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведені положення, колегія суддів не досліджує докази, додані скаржником до апеляційної скарги на підтвердження обґрунтованості пред`явленого позову, оскільки позивачем не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції з об`єктних причин.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, розрахованих на підставі статті 625 ЦК України ґрунтується на розмірі заборгованості, заявленої до стягнення позивачем. Такий, в ході розгляду справи, зокрема у зв`язку із неможливістю обґрунтувати розмір заборгованості в частині спірної суми - 4 726 грн. 73 коп., позивачем не уточнювався, що позбавило суд першої інстанції можливість здійснити перевірку його правильності.

Оскільки колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення за послуги централізованого опалення в розмірі 4 726 грн. 73 коп., доводи скарги в частині настання підстав для відповідальності за порушення грошового зобов`язання, також відхиляються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Лозинської Олександри Адамівни без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич