Номер рядка статистичного звіту -26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ТзОВ "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ "Вердикт Капітал" - О.В. Іжаковський звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором та наявність значної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.11.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 490926700, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 14 521,99 гривень, за умови повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 39,9 % з кінцевим строком повернення до 11.11.2018 року.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи" укладено Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи", а останнє набуло право вимоги за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 490926700 від 10.11.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та боржником. Таким чином ТОВ «Кредитні ініціативи" наділено правом грошової вимоги до відповідача. 26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи" та ТОВ «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи" відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги за договором кредиту. В подальшому, 16.01.2019 року між ТОВ «ФК Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» , а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором, в тому числі кредитним договором № 490926700 від 10.11.2014 року. Таким чином ТОВ «Вердикт капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Станом на 10.09.2020 року загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ "Вердикт Капітал" становить 47 113,96 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 11 494,50 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги- 18 324,5 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 7 694,96 гривень, заборгованість з пені - 9600,00 гривень.

Також зазначає, оскільки відповідач станом на день подання позову кредитні кошти не повернув, вважає, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що становить 1 035,74 гривень -3 % річних, 2 289,70 гривень - втрати від інфляції, 2 504,68 гривень - подвійна облікова ставка НБУ, які також просить стягнути з відповідачів

Ухвалою суду від 10.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 02.04.2021 року відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що матеріали справи не містять доказу передання права вимоги саме за даним кредитним договором, а також просив відмовити у задоволенні позову із застосуванням строків позовної давності, а відтак просить застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом належними доказами встановлено, що 10.11.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 490926700, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 14521,99 гривень, за умови повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 39,9 % з кінцевим строком повернення до 11.11.2018 року ( а.с. 10-11).

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи" укладено Договір факторингу №1 , відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи", а останнє набуло право вимоги за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору. Однак як вбачається з матеріалів справи зазначений Додаток позивачем до додано до матеріалів справи ( а.с. 31).

26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи" та ТОВ «Веста» було укладено Договір факторингу № 2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи" відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги за договором кредиту, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору. Однак як вбачається з матеріалів справи, зазначений Додаток в матеріалах справи відсутній (а.с. 32-42).

Також 14.01.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи" та ТОВ «Веста» було складено акт приймання-передачі реєстру боржників від 14 січня 2019 року до договору факторингу № 2019-ІКІ/Веста від 26.12.2018 року, детальний опис яких міститься в Додатку № 1-1 до Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/Веста від 26.12.2018 року. Однак як вбачається з матеріалів справи зазначений Додаток позивачем також не додано до позову (а.с. 46).

В подальшому, 16.01.2019 року між ТОВ «ФК Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» , а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору ( а.с. 47-57).

Згідно із витягом з додатку № 1-2 до Договору про відступлення права вимоги за № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 490926700 від 10.11.2014 року становить 11 494,50 гривень - заборгованість зі тілом кредиту, 18,324,69 заборгованість по відсоткам, 9600 гривень - пеня ( а.с.58).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 10.09.2020 року загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ "Вердикт Капітал" становить 47113,96 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 11 494,50 гривень, заборгованість за відсотками з на дату відступлення - 18 324,5 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 7 694,96 гривень, заборгованість з пені - 9600,00 гривень.

Крім того, згідно вказаного розрахунку за порушення відповідачем виконання зобов`язань позивачем застосовано наслідки такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що становить 1 035,74 гривень -3 % річних, 2 289,70 гривень - втрати від інфляції, 2 504,68 гривень - подвійна облікова ставка НБУ, які також просить стягнути з відповідача (а.с. 18-22).

Частинами 1, 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду повинен був надати суду докази з яких можливо було б встановити не тільки виникнення у нього права вимоги за кредитним договором, а і про порушення з боку відповідача взятих ним на себе зобов`язань за цим договором перед ТОВ «Кредитні ініціативи»", а в подальшому і перед ТОВ "ФК "ВЕСТА" та наявність в таких права вимоги відносно саме відповідача.

На підтвердження зазначених сум заборгованості позивачем були надані розрахунки ТзОВ «Вердикт Капітал» та витяг з додатку до договору про відступлення права вимоги за № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року щодо заборгованості ОСОБА_1 ( а.с.57).

Однак, позивачем на обґрунтування своїх вимог не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, на яку суму заборгованості отримало право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» за Договором Факторингу укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи" та ТОВ «Кредитні ініціативи" та ТОВ «ФК Веста». Крім того, позивачем також не надано суду доказів, що ТОВ "ФК "ВЕСТА" за договором факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 490926700 від 10.11.2014 року.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Розгляд судом даної справи відбувався в межах заявлених вимог позивача та на підставі наданих/долучених ним до позовної заяви доказів згідно додатку. Інших доказів, на підставі яких суд міг би прийти до іншого висновку, позивачем суду надано не було, а також не заявлено про їх наявність.

Також відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

А тому, суд не може погодитись з доводами представника позивача, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та позичальник у разі неповернення суми позики, має сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами даної норми для стягнення трьох процентів річних має бути визначена прострочена сума та грошове зобов`язання має існувати на час такої вимоги.

Відсутність грошового зобов`язання унеможливлює застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України, оскільки дана норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача нараховувалась після закінчення строку дії кредитного договору, що суперечить вищезазначеному.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

З приводу застосування позовної давності заявленої відповідачем суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом першим частини другою статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком, виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки кредитним договором від 10.11.2014 року сторони встановили окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами, що визначений розрахунком ( а.с. 12-13) та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Доказів, що відповідачем були частково сплачені кошти за користування кредитом матеріали справи не містять. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Однак, з огляду на викладені обставини в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю та необгрунтованістю.

Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТзОВ "Вердикт Капітал" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. та витрат на правову допомогу слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 256, 258, 261, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ТзОВ "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ТзОВ "Вердикт Капітал", 04053, м.Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2.

Рішення суду виготовлено 18 травня 2021 року.

Головуюча О.В.Гутій