АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

03 листопада 2021 року

м. Чернівці

Справа № 725/1637/21
провадження № 822/1023/21-ц
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.,
за участю секретаря Герман Я.І.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Чернівецький міський центр зайнятості,
апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 вересня 2021 року,
головуючий у суді першої інстанції суддя Скуляк І.А.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у березні 2021 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин.
Заява обґрунтована тим, що 23 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено трудовий договір, який зареєстрований Комсомольським міським центром зайнятості. Фактично за взаємною згодою сторін трудові відносини між ними припинилися в квітні 2014 року. Проте роботодавець відмовився належним чином оформити розірвання трудового договору та не повернув йому трудову книжку.
Зазначав, що 04 листопада 2015 року його було призвано на строку військову службу. 29 листопада 2016 року зараховано на військову службу за контрактом та звільнено 08 грудня 2020 року на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №249.
Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького міського центру зайнятості із заявою про отримання статусу безробітного, однак йому було відмовлено, оскільки до цього часу трудовий договір не розірвано.
Просив встановити факт припинення трудових відносин між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з 01 квітня 2014 року.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин залишено без розгляду.
Суд першої інстанції вважав, що заяву слід залишити без розгляду, оскільки під час розгляду справи по суті виявлено спір про право.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Указує на те, що, після фактичного припинення трудових відносин спір між ним та ОСОБА_4 був вирішений рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року, а тому вказана заява підлягає розгляду в окремому провадженні.

Мотивувальна частина
ОСОБА_1 у березні 2021 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин.

Просив встановити факт припинення трудових відносин між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з 01 квітня 2014 року.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 10 420 гривень 71 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Спір у даній справі виник у зв`язку з виною відповідача в недостачі товаро-матеріальних цінностей, що підтверджується актом перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 , за період з 23 квітня по 31 грудня 2013 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин з роботодавцем.

Встановлення цього факту потрібно заявникові для отримання статусу безробітного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не обґрунтував який саме спір про право виникне між сторонами у разі задоволення заяви.

Так, суд в ухвалі зазначив, що у даній справі існує спір про право, оскільки між заявником ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_2 існували відносини фінансово-матеріального характеру, в ході яких виник спір щодо реалізації залишків продукції, однак суд не обґрунтував та не зазначив на підставі яких доказів він дійшов до такого висновку.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 367, 368, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 вересня 2021 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 05 листопада 2021 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: А.І. Владичан
І.Н. Лисак