Справа № 450/3014/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.С.
Провадження № 22-ц/811/3119/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Жукровська Х.І.

з участю представника апелянта адвоката Стефановича Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року, постановлену в складі головуючого судді Мусієвського В.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

в липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року «Про затвердження акту земельної комісії щодо розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 », визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непогодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача погодити позивачу технічну документацію із землеустрою за вказаною адресою.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії. Повернуто позивачу судові витрати.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що спір у цій справі виник між позивачем та органом місцевого самоврядування з приводу оскарження протиправних, на думку позивача, дій органу місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 25 га в АДРЕСА_1 без підпису ОСОБА_2 в зв`язку з її відсутністю на території України. При цьому, на час звернення позивача до відповідача, на частину вказаної земельної ділянки претендує третя особа - ОСОБА_2 . Позивач вважає, що межа між ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 повинна проходити по абрису розробленої технічної документації, однак з цим не погоджується представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка вважає, що межа між даними ділянками повинна проходити від краю брами до житлового будинку ОСОБА_1 , відступивши від нього 1 м. Таким чином, предметом спору у цій справі є вимога позивача затвердити технічну документацію, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га в АДРЕСА_1 без підпису ОСОБА_2 , на частину якої остання претендує. Отже, у справі, яка розглядається, існує спір про право цивільне. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач фактично звернувся за захистом свого приватного інтересу, порушеного, на думку апелянта, відповідачем шляхом прийняття рішень щодо відмови у затвердженні технічної документації - наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Непогодження відповідачем меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору додатково підтверджує підсудність даної справи саме судам цивільної юрисдикції.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав позову, що є предметом розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно рішення Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області від 23 вересня 2004 року № 160 позивачу передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в с.Сердиця, загальною площею 0,29 га.

03 лютого 2021 року земельною комісією складено акт щодо розгляду заяв ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 власника будинку АДРЕСА_2 , яким рекомендовано вирішити спір щодо розмежування ділянок в судовому порядку.

Акт земельної комісії від 03 лютого 2021 року затверджено оскаржуваним рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області № 194 від 04 лютого 2021 року «Про затвердження акту земельної комісії щодо розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ».

З матеріалів справи вбачається, що позивач та третя особа є суміжними землекористувачами.

Також позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , а третя особа ОСОБА_2 - власником будинку АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявний між сторонами спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами наявний публічно-правовий спір, який виник внаслідок відмови відповідача погодити позивачу технічну документацію із землеустрою.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на таке.

Згідно із статтею 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

За змістом статті 159 ЗК України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Статтею 160 ЗК України визначено, що сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору і у разі незгоди із цим рішенням оскаржувати його.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, установивши, що звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пов`язане із захистом права кожної з них на земельну ділянку, стосується перевірки законності розпорядчих дій Комісії як органу Сільради, що пов`язані з подальшим володінням, користуванням ОСОБА_5 земельною ділянкою, визначеною згідно із розробленою ПП «Бюро землевпорядного проектування» технічною документацією із землеустрою щодо встановлення її меж, тобто суміжного землекористування, дійшли правильного висновку про розгляд даної справи в порядку цивільного процесуального судочинства як такої, у якій відсутні ознаки публічно-правового спору. Також Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для віднесення цієї справи до справ адміністративної юрисдикції.

Такий висновок викладено в постанові від 13 червня 2018 року у справі №583/2715/16-ц (провадження № 14-174цс18), а спір у цій справі стосувався застосування статей 159, 160 ЗК України, якими врегульовано порядок вирішення земельних спорів, що розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і органами місцевого самоврядування, та прав сторін у такому спорі.

Близькі за змістом правові висновки щодо юрисдикції таких спорів висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 18 вересня 2018 року у справі №127/2847/13-а (провадження № 11-660апп18) та від 5 грудня 2018 року у справі №713/1817/16-ц (провадження № 14-458цс180).

Фактично предметом спору в справі, яка переглядається в апеляційному порядку є визначення межі між належними земельною ділянкою, переданою у власність позивача (такий є також власником нерухомого майна, яке на ній розташоване) та земельною ділянкою, користувачем якої є третя особа, яка є власником нерухомого майна за місцем знаходження такої земельної ділянки, і як наслідок, можливість позивача реалізувати своє право на передану у власність земельну ділянку, без погодження технічної документації із землеустрою третьою особою.

Наведене дає підстави колегії суддів стверджувати, що такий спір є приватно-правовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Врахування судом першої інстанції під час постановлення оскарожуванї ухвали висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/18; 24 вересня 2020 року у справі № 352/2482/19; 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц; 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а, є не релевантним, оскільки у зазначених справах спірні правовідносини та фактичні обставини не є тотожними з обставинами справи, що переглядається.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич