Справа № 686/1189/21
Провадження № 2/686/2380/21
13 травня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Бондарчука В.В.,
при секретарі Петльованій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,
16 січня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, посилаючись на те, що 30 вересня 2019 року в м. Хмельницькому о 09 год 25 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «NISSAN Qashqai» номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та автомобіля Audi номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року було встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася із вини ОСОБА_2 . Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Audi номерний знак НОМЕР_2 згідно рахунку склала 57 691 грн 88 коп.
На підставі платіжних доручень від 2 листопада 2019 року та 20 грудня 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на суму 57 691 грн 88 коп.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група», яка здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ СК «ВУСО» в сумі 39 879 грн 21 коп.
Враховуючи недостатність виплати здійсненої ПАТ СК «Українська страхова група» для покриття страхових витрат позивач відповідно до ст.ст1191, 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача збитки в сумі 17 812 грн 67 коп., а також судові витрати.
31 березня 2021 року представником відповідача було подано відзив на позов, в якому він зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ СК «Українська страхова група» на підставі договору АМ/1323303, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 100 000 грн, а тому посилання позивача на те, що відшкодування ПАТ СК «Українська страхова група» було здійснено в межах ліміту відповідальності не відповідає дійсності, оскільки страхова виплата ПрАТ СК «ВУСО» склала 39 879 грн 21 коп., що не перевищує ліміт відповідальності 100 000 грн. Таким чином підстави для покладення обов`язок відшкодування завданих збитків на відповідача відсутні.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечив, вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.
Як встановлено в судовому засіданні 30 вересня 2019 року з вини водія ОСОБА_2 , яка, керуючи автомобілем «NISSAN Qashqai» номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з двору Хмельницького обласного онкологічного диспансеру в м. Хмельницькому не надала переваги в русі автомобілю Audi номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул.Ю.Сіцінського, внаслідок чого допустила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
20 березня 2019 року представником страхової компанії ПрАТ СК «ВУСО» було складено акт огляду автомобіля.
Рахунком №СИХ-С-000364 від 30 вересня 2019 року ТОВ «Інтер Авто Центр» було визначено розмір завданої шкоди в сумі 57 691 грн 88 коп. за замовленням ОСОБА_3
Доповненням до страхового акту №1від 20 грудня 2019 року, визначено остаточну суму страхового відшкодування в розмірі 57 691 грн 88 коп.
Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу NISSAN Qashqai» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «Українська страхова група», що підтверджується копією полісу №АМ /1323303 від 10 травня 2019 року. Зазначеним договором було визначено ліміт відшкодування за шкоду завдану майна в сумі 100 000 грн, а також франшизу в сумі 2 000 грн.
ПрАТ СК «ВУСО» звернулося із претензією до ПрАТ «СК «УСГ»» щодо виплати страхової суми 57 691 грн 88 коп. згідно договору в порядку регресу.
08 травня 2020 року ПрАТ СК «УСГ» надало відповідь на претензію ПрАТ СК «ВУСО», в якій повідомило, що вважає, що розмір страхового відшкодування має становити 41 879 грн 21 коп., зазначене було обґрунтовано тим, що відповідно до ст.29 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. При цьому згідно методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні становить 36 %. У зв`язку із ненаданням фотографії з пошкодженням кожуха арки колеса підстави для його відшкодування відсутні. Із зазначеної суми страхового відшкодування слід відрахувати франшизу в сумі 2 000 грн, з огляду на що сплаті підлягає 39 879 грн 21 коп.
07 вересня 2020 року між ПрАТ СК «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено договір №07/09/2020 про відступлення права вимоги, за яким позивач набув право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування в тому числі і до ОСОБА_2 на суму 17 812 грн 67 коп.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
В силу ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ст.27 цього Закону та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Страховим актом від 20 листопада 2019 року та додатком №1 до нього від 20 грудня 2019 року ПрАТ СК «ВУСО» визначило загальну суму страхового відшкодування на підставі рахунку ТОВ «Інтер Авто Центр» в сумі 57 691 грн 88 коп. та здійснило його виплату.
ПрАТ СК «УСГ» отримавши претензію, щодо здійснення відшкодування понесених ПрАТ СК «ВУСО» витрат надало свій розрахунок, який було здійснено у відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням коефіцієнта зносу який становив 36% на підтвердження чого було надано відповідний розрахунок та ремонтну калькуляцію.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В силу ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Посилання представника відповідача на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке.
Відносини між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «УСГ», яким було застраховано автомобіль NISSAN Qashqai» номерний знак НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування №АМ /1323303 від 10 травня 2019 року передбачено франшизу в сумі 2 000 грн.
Різниця між виплаченою ПрАТ СК «УСГ» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин саме з ОСОБА_2 , як особи винної у вчиненні ДТП, слід стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Однак, ПрАТ СК «УСГ», здійснивши розрахунок страхового відшкодування не взяло до уваги дані надані ПрАТ СК «ВУСО» що стосується вартості пошкодженого кожуха арки колеса, у зв`язку із відсутністю фотографій такого пошкодження, у зв`язку із чим на відповідну вартість зменшила суму страхової виплати.
Відповідно до рахунку ТОВ «Інтер Авто Центр» від 30 вересня 2019 року вартість кожуха арки колеса становила 1264 грн 24 коп. без ПДВ, а згідно акту виконаних робіт 1 517 грн 09 коп. з урахуванням ПДВ, що було включено до загальної суми відновлювального ремонту та сплачено ПрАТ СК «ВУСО» вищезазначеному товариству.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки ПрАТ СК «УСГ» відмовилось визнавати факт пошкодження кожуха арки колеса з підстав недоведеності таких витрат, зменшивши таким чином суму страхового відшкодування, то на думку суду відповідна сума не може бути включена до вартості збитків, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, оскільки б за умови доведеності таких витрат вони мали б бути включені до суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика відповідно до договору цивільно-правової відповідальності укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ СК «УСГ». ПрАТ СК «ВУСО» погодилося із розрахунком та сумою страхового відшкодування, яке було сплачено на рахунок товариства ПрАТ СК «УСГ», та його не оспорювало.
Страховиком виплачено ПрАТ СК «ВУСО» 39 879 грн 21 коп. (з урахуванням зносу - 2 000 грн франшизи).
Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 користь ФОП ОСОБА_1 становить 16 295 грн 58 коп. = 57 691 грн 88 коп. - 39 879 грн 21 коп. - 1 517 грн 09 коп. (вартість кожуха арки колеса з урахуванням ПДВ).
Судові витрати по справі складаються із суми судового збору 840 грн 80 коп. та витрат на правову допомогу, які згідно акту приймання передачі до договору укладеного ФОП ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Адвокатус» становлять 11 863 грн 80 коп.
Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Ціна позову по справі становила 17 812 грн 67 коп., розмір витрат на правову допомогу становить 11 863 грн 80 коп., що є явно не співмірним із нею, не відповідає складності, часу витраченому на виконання робіт, з огляду на що, суд погоджується із доводами представника відповідача, який заперечував щодо такого розміру витрат та вважає з необхідне зменшити витрати на правову допомогу до 6 500 грн., при цьому представник позивача участь в судових засіданнях не брав, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, однак включив до вартості наданих послуг участь у судових засіданнях 2 год. вартістю 4 394 грн 2 грн.
Враховуючи, що позов задоволено частково на суму 16 295 грн 58 коп., що становить 91,48 відсоток від ціни позову, судові витрати по справі слід розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 769 грн 16 коп. = 840 грн 80 коп. х 91,48%/100%, а також витрати на правову допомогу в сумі 5 946 грн 20 коп. = 6 500 грн х 91,48%/100%, а всього 6 715 грн 36 коп.
Керуючись ст.ст.993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.25, 27 Закону України «Про страхування» ст.ст.76, 258, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) завдану майнову шкоду в сумі 16 295 грн 58 коп., та судові витрати в сумі 6 715 грн 36 коп., а всього 23 010 грн 94 коп.
В задоволені решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та закінченню строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його виготовлення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 , НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Текст рішення виготовлений 18 травня 2021 року.

Суддя: