ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 623/1308/21

провадження № 22 - ц/818/5368/21

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - Ізюмське комунальне виробниче водопровідно - каналізаційне підприємство,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року в складі судді Герцова О.М.,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно - каналізаційне підприємство (далі- ІКВВКП) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за спожиті послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 3695,59 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Позов обґрунтований тим, що ІКВВКП є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та надає їх з використанням внутрішньо будинкових систем споживання міста Ізюма. ОСОБА_1 , є споживачем вказаних послуг за адресою АДРЕСА_1 , нарахування за надані послуги здійснюється згідно затверджених норм споживання з розрахунку 5,22 м/куб. на одну особу на місяць. Послуги ІКВВКП надає відповідачу згідно особового рахунку відкритого у ІКВВКП № 230169. Від отримання послуг відповідач не відмовлявся, оплату послуг належним чином не здійснював. Про суму та факт існування заборгованості йому повідомлялось шляхом направлення квитанції на оплату послуг з зазначенням суми боргу. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги станом за період з 01.08.2019 року по 31.03.2021 року в розмірі 3695,59 грн.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року позов Ізюмського комунального виробничого водопроводно - каналізаційного підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення - задоволено. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 3695 гривень 59 копійок та судовий збір в сумі 2270,00 грн, а всього 5965 гривень 59 копійок.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 та користується послугами позивача з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Так, відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом с тим, судом встановлено, що в порушення вимог наведених вище нормативних актів, відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.08.2019 року по 31.03.2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 3695,59 грн.

ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду від 14.06.2021 та відмовити у задоволенні позовних вимог ІКВВКП в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він подав заяву - заперечення, де заперечував проти розгляду вищезазначеної справи у спрощеному провадженні, проте ухвалою суду від 27.05.2021 суд відмовив у задоволенні вищезазначеної заяви, чим порушив його права. Разом с тим, зауважує, що в його квартирі встановлений лічильник холодної води, однак позивач нараховує суму за свої послуги за санітарними нормами без врахування показань лічильника. Також зазначає, що 06.12.2019 він звертався до ІКВВКП, Головного управління Держпромспоживслужби в Харківській області та Харківської обласної адміністрації з приводу не згоди з вищезазначеними нарахуваннями позивача, та зазначав, що останній нараховує сплату за свої послуги, порушуючи ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», без врахування показань лічильника холодної води. Так, згідно відповіді , Головного управління Держпромспоживслужби в Харківській області, встановлено, що позивачем після встановлення лічильника № 171920 за адресою АДРЕСА_1 , не забезпечено міжповірочного інтервалу вузла обліку, та зазначено, що засоби обліку води і теплової енергії підлягають періодичній повірці у строк, що не перевищує одного місяця. Також встановлено, що позивачем в порушення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» і Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, здійснено нарахування за серпень 2019 року по нормі споживання, а не середньомісячними показаннями засобу обліку за попередні три місяці. Крім того, зауважує, що відповідно до листа Харківської обласної адміністрації, відповідно до п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 нарахуання плати за нормативами за наявності квартиних засобів обліку без урахування показань не допускається, за винятком несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню. Отже, уважає, що позивач не може здійснювати нарахування послуг згідно затверджених норм споживання, оскільки в квартирі встановлений засіб обліку води та позивач не встановив його несправність, а тому повинен брати до уваги його показання. Вказує, що не перешкоджав доступу до лічильника для його повірки.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є .порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19) та користується послугами позивача з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

16.06.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір № 14329/10 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення ( а.с. 5-7).

Згідно п. 7 вищезазначеного договору розмір щомісячної оплати за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаниками, згідно п. 10-11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

В п. 6 вищезазначеного договору зазначені норми споживання по лічильнику - централізоване постачання холодної води 5, 83 грн. за 5, 22 куб. м. та водовідведення 6, 70 грн за 5, 22 куб. м.

Відповідно до п. 31 цей договір укладається на 5 років і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його дії однією з сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Розрахунком позивача станом на 09.04.2021 розраховано заборгованість за період з 01.08.2019 по 31.03.2021 в розмірі 3695 грн. 59 коп., згідно затверджених норм споживання ( а.с. 4).

Зі змісту позовної заяви також вбачається, що позивачем проведено вищезазначений розрахунок заборгованості відповідача, згідно затверджених норм споживання 5,22 куб.м. на одну особу ( а.с. 1-2).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 06.12.2019 він заперечував щодо неправильного розрахунку за послуги водовідведення, а саме розрахунок спожитих ним послуг за санітарними нормами споживання, замість врахування показників лічильника холодної води ( а.с. 28).

Відповідно до листа Головного управління Держпромспоживслужби в Харківській області, встановлено, що ІКВВКП після встановлення лічильника № 171920 за адресою АДРЕСА_1 , не забезпечено міжповірочного інтервалу вузла обліку, та в порушення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» і Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, здійснено нарахування за серпень 2019 року по нормі споживання, а не середньомісячними показаннями засобу обліку за попередні три місяці ( а.с. 30-31).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189 VIІI), .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» ( далі - Закону № 2189 VIIІ) визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 VIIІ).

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Відповідно до пункту 20 Правил № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (пункт 21 Правил № 630).

Судовою колегіє встановлено, що згідно п. 6 договору № 14329/10 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 16.06.2010, зазначені норми споживання розраховуються за лічильником - централізоване постачання холодної води 5, 83 грн. за 5, 22 куб. м. та водовідведення 6, 70 грн за 5, 22 куб. м.

Разом с тим, відповідно до п. 7 вищезазначеного договору від 16.06.2010, розмір щомісячної оплати за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показниками, згідно п. 10-11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Крім того, факт встановлення ІКВВКП лічильника води № 171920 в квартирі відповідача підтверджено листом Головного управління Держпромспоживслужби в Харківській області ( а.с. 30-31)

У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Плата за послуги з водопостачання споживачем, у будинку якого встановлений засіб обліку холодної води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абзац п`ятий пункту 16 Правил № 630).

Разом с тим, відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повiрку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі обліку холодної води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не повністю сплачував за послуги позивача, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, однак не врахував того факту, що в матеріалах справи містяться докази наявності в квартирі відповідача засобу обліку холодної води та звернення останнього щодо неправомірного завищення сум за послуги позивача без врахування показників лічильника води.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи не врахував наявність в квартирі відповідача засобу обліку холодної води, не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» і Правил № 630, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3695,59 гривень як заборгованості з оплати за надані послуги, ухвалене судом рішення не може вважатися законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Враховуючи, що суд першої інстанції належним чином обставини справи не з`ясував, його висновки не відповідають обставинам справи та, як наслідок, неправильно застосовані норми матеріального права, судова колегія уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , піддягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01.08.2019 по 31.03.2021 відмовити.

Стягнути з Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук