Справа № 490/1305/17
н/п 2/490/1675/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Бондаренко А.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Центрального району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 про визнання рішення незаконними, визнання свідоцтва та договору купівлі-продажу недійсними,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2017 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просила:

визнати незаконними пункти 2.13 та 3.4 рішення виконкому Центрального району м. Миколаєва № 42 від 05.06.2002 року, якими самочинно збудовані будівлі оформлені за ОСОБА_3 та затверджено акт прийняття житлового будинку літ. Р в експлуатацію;

визнати незаконним пункт 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради № 612 від 26.07.2002 року в частині встановлення ідеальних часток домоволодінь по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 - 62/100 та ОСОБА_2 -38/100;

визнати недійсними свідоцтва про право власності на імя ОСОБА_2 на домоволодіння 38/100 частини обєкта від 08.08.2002 року, видане виконкомом Миколаївської міської ради 08.08.2002 року та незаконним рішення про його реєстрацію ММБТІ реєстраційний номер № 320 в книзі № 3 від 08.08.2002 року; свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_3 на домоволодіння 62/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та визнати незаконним рішення ММБТІ від 15.07.2003 року про реєстрацію об`єкта нерухомого майна № 1873585.

30.03.2017 року суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2018 року відведено суддю Гуденко О.А. від розгляду даної справи.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2018 року № 451 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2018 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2018 року справу прийнято до провадження суддею Черенковою Н.П.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

03.11.2021 року в судовому засіданні представник позивача-адвокат Гусєв М.М. заявив клопотання про відвід судді Черенковій Н.П. обгрунтовуюи його тим, що розгляд даної справи триває з порушенням строків визначених ст. 210 ЦПК України, що викликає сумнів в неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстави для відводу (самовідводу) передбачені статтею 36 ЦПК України, відповідно до якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Доводи, наведені представником позивача щодо відводу судді, є суб`єктивною думкою, котра не підтверджена, і не свідчить про наявність обставин, які би викликали сумніви в неупередженості, об`єктивності судді, за такого наведені ним обставини ніяким чином не можуть унеможливлювати ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, а тому суд доходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом… (ст. 6 Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод).

За такого, є підстави для відмови у відводі, але вважаю за необхідне взяти самовідвід з таких підстав: з метою недопущення сумніву в неупередженості судді; у зв`язку із необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді справи; недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду та забезпечення довіри до судової влади України; виключення суб`єктивних підстав для сумніву заявника в неупередженості суду.

Окрім того, підставою для самовідводу є: сам факт заяви про відвід та сумнів заявника в об`єктивності судді. Суддя також не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. (Постанова Пленуму Верховного Суду України N 8 від 13.06.2017 року "Про незалежність судової влади").

Підставою обґрунтування відмови у відводі та заявлення в даному випадку самовідводу є практика ЄСПЛ - рішення від 09.11.2006. у справі "Білуга проти України", - рішення від 28.10.98. у справі "Ветштайн проти Швейцарії": судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду; будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Обґрунтуванням самовідводу підтверджується Кодексом суддівської етики, Бангалорськими принципами, які передбачають, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Підставою для самовідводу є саме інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності судді, а саме "наявність у заявника сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду".

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Підставою для відводу судді, є зокрема, наявність обставин, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів в неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості судді.

Незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку судді. Судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. (Висновок No1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів незмінності суддів») .

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. (Конституція України). Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. (ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом. (ЦПК України)

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. (За Кодексом суддівської етики).

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Гусєва М.М. про відвід судді Черенковій Н.П.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Для усунення сумнівів в тому, що рішення по справі буде ухвалено безстороннім та неупередженим судом, саме з ціллю збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, вважаю за необхідне завити самовідвід по справі №490/1305/17.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у п.5 ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст.36, 39, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Гусєва Миколи Михайловича про відвід судді Черенковій Н.П. - відмовити.

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/1305/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Центрального району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 про визнання рішення незаконними, визнання свідоцтва та договору купівлі-продажу недійсними.

Передати справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова