Справа № 203/1982/18
Провадження № 6/185/739/21
22 жовтня 2021 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
за участю секретаря судового засідання Косики К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ломп Ю.С. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,
Державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ломп Ю.С. звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом.
Подання державного виконавця обґрунтоване тим, що на виконанні Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження 52413514 з виконання виконавчого листа № 203/1982/18, виданого 07.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріальної шкоди (в порядку регресу) в сумі 279433,10 грн. В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем згідно зі ст.5,11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до ДПС України, МВС України, сформовано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно для виявлення майна, що на праві власності належить боржнику. Згідно відповіді з баз даних ДФС України за боржником не зареєстровано розрахункові рахунки в банківських установах на які можливо звернути стягнення для виконання виконавчого документа. Згідно довідки МВС України транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухоме майно та не перебуває в його власності. 08.10.2021 року були зроблені повторні запити до ДПС України, ПФУ, МВС України. З отриманих відповідей виявлено, що боржник не має відкритих рахунків та джерел отримання доходів, пенсію не отримує. В МВС відсутні дані про зареєстровані боржником транспортні засоби. 08.10.2021 року на підставі ст. 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника та надіслана сторонам виконавчого провадження, а до банківських установ шляхом підписання ЕЦП. 12.10.2021 року державним виконавцем направлено виклик боржнику на його адресу, щодо повідомлення про сплату боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про самостійну сплату. Боржник не з`являвся та не повідомляв про самостійну сплату боргу. 13.10.2021 року державним виконавцем направлено вимогу до банків щодо інформації стосовно наявності та стану рахунків. 15.10.2021 року виходом за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 не проживає та майно за адресою не є його власністю. Станом на 20.10.2021 р. рішення не виконано.
Державний виконавець в судове засідання не з`явився, у прохальній частині подання просив розглянути справу за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в Павлоградському відділі державної виконавчої служби У Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 66611089, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Департаменту патрульної поліції, шкоди в порядку регресу 279433,10 грн, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.08.2021 року.
Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
Відповідно до ч.1ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.
Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.
У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.
Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням приватного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.
Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.
Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.
Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Суд перш за все встановлює факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.
У даному випадку судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів що боржник ухиляється від явки до державного виконавця, а відповідно, і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань. Факт ймовірного непроживання боржника за зазначеною у виконавчому листі адресою прямо не свідить про ухилення боржника та умисність його дій.
Таким чином, суд вважає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України, ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд,
У задоволенні подання державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ломп Ю.С. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський