Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 жовтня 2021 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому просить суд визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову, позивач зазначив, що відповідачі у вищевказаному житлі не проживали без поважних причин понад п`ять років.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому відповідачі позов визнали, а позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок також являється фактичним місцем проживання позивача.

Актом, складеним депутатом Романівської селищної ради Житомирської області за участі сусідів від 19 липня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 не проживають.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що відповідачі протягом останніх п`яти років без поважних причин не проживають в належному йому будинку, вибули на інше місце проживання, проте залишилися зареєстрованими у належному йому будинку. Наведене перешкоджає позивачу оформити субсидію та обмежує його права власника.

Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового кодексу України (далі ЖК України), члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Аналогічні положення містяться і у частині 1 статті 405 ЦК України.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Наведена норма регулює правовідносини між власником житла та членом його сім`ї з приводу користування цим житлом. При вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням зясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 являються членами сім`ї власника будинку АДРЕСА_1 .

За змістом пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2016 року у справі №825/1335/13-а у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-1438а15).

Відповідачі позов визнали в повному обсязі. Враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) , ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстрації місця проживання за даною адресою.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстрації місця проживання за даною адресою.

Визнати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстрації місця проживання за даною адресою.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук