ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Чернівці справа № 727/8940/21

провадження №22-ц/822/1061/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 вересня 2021 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену під головуванням судді Одовічен Я.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви про видачу судового наказу

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Заява обґрунтована тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 вона має сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з разом з нею. Батько дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших осіб на утриманні немає.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 вересня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу припустився черезмірного формалізму, чим порушив її права та права дитини на отримання від батька аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно із ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, як просить заявниця.

З таким висновком не погоджується колегія суддів.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Основною умовою вирішення справи в порядку цієї судової процедури є наявність безспірної вимоги заявника, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Даний вид провадження свідчить не про відсутність спірних правовідносин між сторонами, а про те, що в силу очевидності права вимоги заявника виключається спір щодо наявності самого права. У такому випадку немає потреби порушувати процесуально складне й тривале позовне провадження - достатньо короткого та спрощеного наказного провадження, що відповідає інтересам як заявника, так і суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена норма визначає мінімальний розмір аліментів незалежно від того, в якому провадженні розглядається справа про стягнення аліментів, у позовному чи в наказному. Застосування мінімального розміру аліментів судом не залежить від того, будуть такі вимоги викладені у позовній заяві чи у заяві про видачу судового наказу або ні.

Крім того, заявлена вимога про стягнення аліментів не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не перевищує розміру десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є передчасним.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 вересня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 вересня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна