Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/928/21
Провадження № 2/644/1298/21
21 жовтня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Коломієць О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заявленних вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.09.2020 року та визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем. Крім того, позивач вказала, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти не сплачує. ОСОБА_2 не цікавиться станом здоров'я дитини, його життям та розвитком. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя та вживає наркотичні засоби. ОСОБА_1 самостійно утримує сина та забезпечує його усім необхідним для життя та розвитку.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.09.2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в наданій суду заяві підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно ч.1, ч.3 ст. 131 ЦПК України визначено учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування.
Приймаючи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, враховуючи,що відповідач обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання, суду не надала, суд вважає за доцільне проводити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, але відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи. Відповідач також не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився до суду без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Департамент Служби у справах дітей про надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника Департаменту та при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини та висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, перевіривши матеріали справи, доходить наступного.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 11.08.2018 року.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.09.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.11.2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 756. Крім того, вказаним рішенням визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Стаття 180 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу України (статті 164-167).
Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
Позивач, звертаючись з позовом, в обґрунтування своїх вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_3 , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини.
В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З наданої суду копії довідки від 09.01.2021 року за підписом начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_2 за період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 рік.
З листа за підписом головного лікаря Комінального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під наглядом лікаря-педіатра з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, хлопчик відвідує лікарів у супроводі матері.
Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідач нехтує розвитком та вихованням малолітнього сина, не піклується про нього, порушує права дитини та не проявляє належної турботи, тобто фактично усунувся від виконання свої батьківських обов`язків, відповідачем жодним чином не спростовані.
Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.
Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.
Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не надано жодного доказу, які б спростовували обставини та доводи на які посилається позивач в обгрунтування заявлених вимог.
Частиною 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім - права батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №756/2109/16-ц.
11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.
Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення його батьківських прав є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. При цьому суд враховує, що відповідач в судові засідання не з`являвся, що свідчить про відсутність у нього інтересу і бажання приймати участь у житті дитини.
Крім того, суд приймає до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 27.08.2021 року за №470 з якого вбачається, що питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради та за рекомендацією комісії Департамент вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, приймаючи до уваги надані суду позивачем документи, які підтверджують факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, діючи з метою забезпечення інтересів дитини та для захисту її прав, суд доходить висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 908 грн., підтверджені відповідним платіжним дорученням.
На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 165, 166,180 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 11, 88, 141, 169, 212 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного судового рішення складений 27.10.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса: вул.Чернишевська, буд.55, м.Харків, 61002

Суддя: С.В.Шевченко