ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/606/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Радченка А.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 5а в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа (кривдник) ОСОБА_3 .

У своїй заяві ОСОБА_1 просила суд встановити обмежувальний припис відносно її чоловіка ОСОБА_3 а саме: заборонити йому наближення на відстань менше 100 метрів до: місця проживання ОСОБА_1 та її малолітної доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її малолітню доньку ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з нею та її малолітньою донькою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 та її малолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/20456/21 між суддями від 08 жовтня 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 18 жовтня 2021 року.

18 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на заяву, в якому заінтересована особа ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви.

У судове засідання 18 жовтня 2021 року з`явились заявниця, представник заявниці, заінтересована особа. Судом були заслухані пояснення учасників справи, заслухано покази свідка, вирішено ряд клопотань та оголошено перерву у судовому засіданні до 23 жовтня 2021 року для виклику свідка зі сторони заінтересованої особи.

23 жовтня 2021 року у судове засідання з`явились заявниця, представник заявниці, заінтересована особа. Судом були заслухані додаткові пояснення учасників справи та дослідженні докази у справі. Крім того, заінтересована особа відмовилась від попереднього клопотання про допит свідка, через неможливість його явки у судове засідання. Просив долучити до матеріалів справи характеристику, підписану головою ОСББ будинку по АДРЕСА_2 .

Заявниця у судових засіданнях пояснила, що проблеми із чоловіком, постійні сварки, побиття почались дуже давно, але останній рік спільне життя з ОСОБА_3 повністю закінчилось, оскільки він постійно вчиняє різного роду насильство (економічне - контролює її доходи та витрати, психологічне - ображає її, фізичне - б`є її, сексуальне - примушує до виконання подружнього обов`язку). Найгірше стає тоді, коли її чоловік починає вживати алкогольні напої, а це відбувається майже постійно. Перепадає від нього і нашій малолітній дочці, вона його боїться. Через постійні побиття, образи та погрози вона була змушена викликати працівників поліції та тікати із спільної квартири разом з донькою та проживати у своїх друзів. Наразі у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Чоловік постійно їй погрожує та її родичам, надсилає повідомлення з погрозами на телефон. Свідками їх сварок часто ставали сусіди та консьєржі. Зауважила, що відносно її чоловіка були винесено 2 обмежувальні приписи, один з яких він порушив та знову її налякав. Заявниця вказала, що ані виклики поліції, ані винесені термінові обмежувальні приписи не зупиняють її чоловіка, він продовжує її ображати та погрожує вбивством. Вона не може нормально та спокійно перебувати вдома, коли знає, що він поруч у сусідній кімнаті, весь час переживає за себе та свою доньку. Також заявниця вказала, що між нею та чоловіком була досягнута домовленість щодо поділу нерухомого майна, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 наразі належить на праві власності їй, а майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 належать ОСОБА_3 . На жаль на цей час будинок на ОСОБА_5 не зданий в експлуатацію, та ОСОБА_3 не може там проживати, тому вони домовились, що тимчасово він буде жити у її квартири, проте через вчинення постійного домашнього насилля відносно неї та її доньки, вона змушена звернутись із заявою до суду. Також заявниця вказала, що пропонувала ОСОБА_3 орендувати тимчасово інше житло, де б він міг проживати сам допоки будинок здадуть в експлуатацію та зазначала, що готова була взяти на себе частину витрат з оренди такого житла, проте її чоловік відмовився від такого вирішення проблеми.

Вказала, що постановою Дарницького районного суду м. Києва її чоловіка притягнули до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля та застосували до нього попередження.

Враховуючи вказані обставини, заявниця просила задовольнити вимоги заяви та встановити обмежувальний припис ОСОБА_3 строком на 6 місяців, оскільки, на її думку, в іншого способу захиститись та можливо трохи заспокоїти чоловіка у неї немає. Також заявниця зауважила, що побоюється того, що ОСОБА_3 буде налаштовувати проти неї їх спільну доньку, та враховуючи те, що донька не один раз була свідком того як ОСОБА_3 ображав її, просить також встановити заборони для ОСОБА_3 і щодо їх доньки.

Представник заявниці у судовому засіданні підтримав доводи, викладені заявницею, просив заяву задовольнити в повному обсязі, зауважив, що встановлення обмежувального є способом захисту заявниці, яка дуже налякана та яка хоче спокійно жити і безпечно перебувати у своїй квартирі разом із донькою. Просив суд також врахувати смс-повідомлення, які надсилав кривдник заявниці, в яких також вбачається психологічне насилля над заявницею. Вказав, що встановлення обмежувального припису буде тимчасово стримувати ОСОБА_3 від агресивного поводження відносно заявниці, заявниця буде почуватись більш впевненою, захищеною. Також представник заявниці просив врахувати, що встановлення обмежувального припису також направлено на попередження у майбутньому вчинення кривдником насилля відносно заявниці.

Заінтересована особа (кривдник) ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо поданої заяви та вказав, що не вчиняє будь-яких дій насильницького характеру стосовно своєї дружини. Вказав, що факт звернення заявниці до органів поліції та внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не підтверджує факт вчинення ним домашнього насилля. Також підтвердив факт щодо вирішення розірвання шлюбу та укладання договорів щодо поділу майна. Вказав, що заявниця дуже мало приділяє уваги їх спільній донці, донька більше полюбляє проводити час із ним ніж з ОСОБА_1 , він був свідком того, як вона кричала на доньку та вдарила розчіскою. Зауважив, що набагато більше часу проводить разом з донькою, дуже її любить та не хоче втрачати з нею зв`язок і спілкування. Він розповідав доньці про те, що вони з мамою розлучаються і він буде жити окремо, на що донька сказала, щоб тато приходив до неї і погодилась також приходити до нього. Також ОСОБА_3 вказав, що оскільки будинок на вул. Польській досі не зданий в експлуатацію, він не має де жити, бо з батьками посварився через дружину, яка їм ніколи не подобалась, а він її захищав. З братами він також не спілкується, хоча всі проживають у місті Києві. Вказав також, що дружину дратує їх спільне проживання та вона весь час під різними приводами вчиняє сварки, провокує його, щоб викликати поліцію. Так він іноді вживає алкогольні напої, але не постійно і не в такій кількості як зауважила заявниця.

Крім того, ОСОБА_3 вказав, що да дійсно між ними були сварки та образи, але він не бив своєї дружини, міг лише смикати, поліцію він теж ніколи не викликав, коли дружина вчиняла сварки та ображала його. Зауважив, що ніякого економічного насилля не було, вони завели журнал, в якому відмічали хто скільки та на що витрачає коштів. Також ОСОБА_3 підтвердив факт порушення термінового заборонного припису 6 жовтня 2021 року. Вказав, що коли дружина з донькою поїхали, він зайшов до квартири, щоб взяти свої речі і переночувати, бо йому нікуди було йти, на вулиці холодно, а речей теплих з собою не було. Вказав, що у нього була зброя, яка зберігалась в квартирі в сейфі, на неї були оформлені всі дозволи, але наразі він її продав. Також підтвердив факт, що під час однієї зі сварок він вимкнув світло у квартирі, бо хотів таким чином вплинути на дружину, щоб вона трохи заспокоїлась.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 показала, що вона є близькою подругою заявниця та вони спілкуються досить тривалий час. Також вона дуже добре знає ОСОБА_3 . Вони часто спілкувались, коли сім`я ОСОБА_7 проживала на першій квартирі. Одного разу вона приїхала до ОСОБА_1 , бо вона попросила, вказала, що ОСОБА_8 її побив, вона бачила на тілі ОСОБА_9 синці та кров, при цьому була сусідка та її син і вони розповіли їй, що трапилось. ОСОБА_8 в той день був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона забрала заявницю до себе. Пропонувала ОСОБА_8 психологічну допомогу. Знайома з його родиною та його брат розповідав, що ОСОБА_8 «складна» людина. Також вона пам`ятала випадок, день років 10 тому на дні народженні її чоловіка були присутні ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , він дуже багато випив та почав поводити себе агресивно і відносно неї також, ображав нецензурними словами, його допомогли заспокоїти чоловіки та відвезли додому. Також вказала, що ОСОБА_8 писав їй неприємні та образливі смс-повідомлення, не пускав до себе в квартиру, ображав її. Взагалі був проти її спілкування із ОСОБА_9 . 2 чи 3 місяці тому вона бачила на руках та шиї ОСОБА_9 синці. Також вказала, що ОСОБА_9 та її донька тиждень мешкали у неї, бо ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_8 принижує її, та б`є. ОСОБА_9 спілкувалась з психологом, щоб розібратись у всій цій ситуації. ОСОБА_8 відмовився, вказав, що у нього все добре. Крім того, вказала, що оскільки ОСОБА_8 був проти її спілкування з ОСОБА_9 , вона не приїжджала до них і останній 2 роки не бачила ОСОБА_8 , та знає про його поведінку зі слів ОСОБА_9 .

Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб .

Згідно свідоцтва про народження від 3 серпня 2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільну доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, виданого Дарницьким районним в м. Києві відділом соціальних служб, у період з 27 серпня по 1 вересня 2021 року проводилось оцінювання, за результатами проведення якого встановлено наявність складних життєвих обставин. Між батьками існують конфлікти, зі слів матері батько чинить по відношенню до неї різні види насильства, вживає алкогольні напої. Базові потреби дитини ОСОБА_4 задовільні та перебувають на належному рівні. Батько не завжди іде на компроміс ц різних ситуаціях та у вирішення складних життєвих обставин, часто першим провокує конфлікти в сім`ї. Сім`я має підтримку від родичів та друзів. Конфлікти виникають між дорослими у присутності малолітньої дитини. Зі слів матері проблема триває близько 20 років (а.с. 19-21).

Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 станом на 19 червня 2021 року на праві власності належала ОСОБА_3 (1/2 частина) та ОСОБА_1 (1/2 частина).

Відповідно до договорів дарування від 19 червня 2021 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 .

Крім того, відповідно до договору дарування від 19 червня 2021 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 Ѕ частину майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 .

Звертаючись із заявою про встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 просить суд заборонити йому наближення на відстань менше 100 метрів до: місця проживання ОСОБА_1 та її малолітної доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її малолітню доньку ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з нею та її малолітньою донькою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 та її малолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (частина друга статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обґрунтовуючи свою заяву про необхідність встановлення обмежувального припису, заявниця вказала, що її чоловік в першу чергу вчиняє над нею психологічне насилля, яке виражається у постійних образах, приниженні. Крім того, чоловік також застосовує до неї фізичне насилля, оскільки б`є її.

Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис на 3 доби та заборонено кривднику у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заявниця вказала, що її чоловіком було порушено цей заборонний припис, оскільки він почав до неї говорити. ОСОБА_3 не заперечував цей факт, вказав, що він не зрозумів точно в чому полягає така заборона.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП було закрито за малозначністю відносно обох осіб та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваження (а.с. 30).

6 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис на 10 діб, із забороною на вхід та перебування у місці проживання постраждалої, зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Заявниця вказала що її чоловік порушив цей заборонний припис, оскільки прийшов додому та стукав у двері. ОСОБА_3 вказав, що дійсно він прийшов до квартири стукав у двері, бо йому треба було забрати речі та гроші, щоб десь 10 днів жити. Також вказав, що як дружина та донька поїхали з квартири, він повернувся і переночував дома, бо йому не було куди іти.

Крім того, як вбачається із наданих заявницею документів, у 2003 році ОСОБА_1 зверталась до фахівця з галузі судово-медичної експертизи для огляду та встановлення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, які вона отримала в ніч з 4 на 5 квітня 2003 року від свого чоловіка. Відповідно до висновку фахівця, описані у висновку пошкодження нанесені тупим предметом, за давністю можуть відповідати заявленому постраждалою строку і є такими, що потягли за собою розлад здоров`я на строк не більше 6 днів, та відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Згідно листа Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 зверталась до поліції: 25 червня 2016 року щодо хуліганських дій з боку чоловіка, 12 серпня 2016 року щодо сварки з чоловіком; 13 листопада 2016 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка; 16 березня 2017 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка;, 22 жовтня 2017 року щодо нанесення тілесних ушкоджень чоловіком, у слідчому відділі Дарницького УП ГУ НП в м. Києві відкрито кримінальне провадження за статтею 125 КК України; 2 квітня 2018 року з приводу погроз фізичною розправою з боку чоловіка, від написання заяви відмовилась, конфлікт був вирішений; 23 травня 2020 року з приводу можливих неправомірних дій з боку чоловіка, в той же день звернулись до працівників поліції, що наряд поліції не потрібен, конфлікт вичерпано; 13 квітня 2021 року складено адміністративний протокол та надіслано для розгляду до суду; 21 серпня 2021 року з приводу того, що чоловік постійно погрожує. Пізніше по телефону було повідомлено, що патрульна поліція не потрібна, а необхідно направити працівників служби «Поліна». Після приїзду служби ОСОБА_1 повідомила, що чоловік жодних протиправних дій відносно неї не вчиняв, та не спілкувався, але наполягала на винесенні термінового заборонного припису. Відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за статтею 183 КУпАП.

Також заявницею суду було надано талон-повідомлення про виклик 6 жовтня 2021 року працівників поліції, оскільки ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння вчинив сімейні сварку; та талон-повідомлення про те, що 7 жовтня 2021 року ОСОБА_3 порушив терміновий заборонний припис.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства».

У судовому засіданні 23 жовтня 2021 року судом було досліджено оригінал електронного доказу, що долучався до матеріалів справи зі сторони заявниці - смс-повідомлення, які знаходились на мобільному телефоні ОСОБА_1 , та які надсилались учасниками справи один одному, зокрема у жовтні 2021 року. Так судом було встановлено, що частина повідомлень, яка була надіслана кривдником заявниці видалена кривдником. Крім того, на телефоні заявниці були збережені повідомлення від ОСОБА_3 , які містили погрози, нецензурні висловлювання в бік заявниці, образи, які розцінені судом як дії психологічного насилля.

Також суд зауважує, що після судового засідання, що відбулось 18 жовтня, а також 19 жовтня 2021 року кривдником заявниці були надіслані декілька повідомлень із пропозицією помиритись, та із словами зізнання у коханні.

Судом у судовому засіданні 23 жовтня 2021 року досліджено характеристику на ОСОБА_3 , видану головою ОСББ «Урлів Град» Бутіним А., в якій зокрема зазначено, що ОСОБА_3 , дотримується норм і правил, поважає права сусідів, бере активну участь у діяльності ОСББ, здійснює сантехнічні та електричні роботи. Конфліктих ситуацій із сусідами та мешканцями сусідніх будинків не зафіксовано, скарг від сусідів не надходило.

Заявниця у судовому засіданні зауважила, що ОСОБА_11 став головою ОСББ лише у вересні 2021 року та не знає всіх подій за минулі роки. Також вказала, що ця характеристика не стосується його поведінки у колі родини, до сусідів він не конфліктний.

Оцінюючи у сукупності надані учасниками справи пояснення та долучені до них докази, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи покази свідка, досліджені у судовому засіданні смс-повідомлення, що надсилались ОСОБА_3 заявниці, з огляду на те, що деякі з них містять інформацію образливого типу, погрози та нецензурні висловлювання, що на думку суду правомірно сприймалось заявницею як образи та залякування, тобто дії психологічного насилля, зважаючи на наявність 2 термінових заборонних приписів, а також підтвердження особисто ОСОБА_3 порушення цих приписів, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника.

При цьому судом, з урахуванням, зокрема пояснень кривдника, та досліджених матеріалів справи, надано оцінку вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 .

Доводи заінтересованої особи щодо того, що заявниця перебільшує емоційне спілкування між нею та заінтересованою особою, та те, що він не вчиняв жодних дій фізичного насилля та не мав наміру їх вчиняти, суд оцінює як обраний заінтересованою особою спосіб захисту, оскільки, зокрема спілкування подружжя було предметом спостерігання сторонніх осіб сусідів, подруги, яка також вказали, що ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння поводив себе надто агресивно та емоційно.

Крім того, суд також враховує, що ті дії, слова та вирази, які на думку заінтересованої особи (кривдника) є звичайним, побутовим спілкуванням між подружжям, які перебувають у стані конфлікту, правомірно можуть сприйматись іншим подружжям як психологічне насилля, що виразилось у словесних образах, залякуваннях та погрозах.

В той же час, суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено обставин на підтвердження вчинення ОСОБА_3 сексуального та економічного насилля відносно ОСОБА_1 . Такі доводи заявниці не були підтверджені жодними належними, достатніми та допустимими доказами.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Як зазначалось у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 462/2318/18 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Вирішуючи питання щодо встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_3 судом також звернуто увагу на те, що заявниця просила встановити такі обмеження і відносно їх малолітньої доньки. При цьому заявницею не було надано суду жодного доказу вчинення ОСОБА_3 будь-яких проти правних дій чи дій насильницького характеру відносно їх спільної доньки. Судом враховується те, що у судовому засіданні 23 жовтня 2021 року заявниця вказала, що готова піти на компроміс та домовитись із чоловіком щодо порядку спілкування з донькою, проте після надання ОСОБА_3 пояснень, відмовилась від своїх пропозицій та слів.

Суд, вирішуючи вказане питання виходить насамперед із урахування інтересів дитини, враховує пояснення ОСОБА_3 щодо його спілкування з дитиною, проводження з нею значного часу, що підтверджується частково смс-повідомленнями, які досліджувались у судовому засіданні, зважає на те, що дитина право на рівноцінне спілкування з обома батьками, як і обидва батьки повинні приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а обмеження одного із батьків у прийманні участі у вихованні дитини, без наявності для того вагомих причин та підстав є порушенням прав одного із таких батьків.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно вимог статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини у справі та подані докази, суд вважає, що під час розгляду справи доводи заявниці щодо вчинення відносно неї чоловіком, зокрема, психологічного та фізичного насилля, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а отже вимога про встановлення обмежувального припису, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та спілкуватись з нею у будь-який спосіб.

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб підлягає задоволенню.

В той же час, з огляду на інтереси та права дитини, а також права батьків, не підлягають задоволенню вимоги заявниці щодо встановлення подібних обмежень ОСОБА_3 відносно їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Крім того, судом враховується, той факт, що конфлікт між подружжям тривалий досить значний час та мав місце ще до народження доньки, враховуючи те, що як зауважили учасники справи, ОСОБА_3 проживає разом із дружиною та донькою тимчасово допоки не буде можливість переїхати у власну квартиру, а також з огляду на поведінку заявниці, яка зокрема описувалась у листі Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 14 вересня 2021 року, суд вважає достатнім встановлення обмежувального припису строком на 4 місяці, а тому заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

В силу частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із частиною четвертою статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 350-5 - 350-6 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12 вересня 1996 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), щодо постраждалої особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 6 вересня 2001 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) строком на 4 місяці.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на нього наступні обов`язки строком на 4 місяці:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та спілкуватись з нею у будь-який спосіб.

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині вимог - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 29 жовтня 2021 року.

Суддя К.В. Шаповалова