Провадження № 2/522/6055/21
Справа № 522/5071/21
19 жовтня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області в особі служби справ дітей, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області в особі служби справ дітей, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову відзначено, що з березня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали у «цивільному» шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 . Відповідач будь-якої участі у виховані сина не бере, має заборгованість по сплаті аліментів, фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому має бути позбавлений батьківських прав.
Ухвалою суду від 25.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.
Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.05.2021 року.
Ухвалою від 25.05.2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без розгляду.
У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 27.05.2021 року та поданням представником позивача заяви про відкладення, розгляду справи у підготовчому засіданні було відкладено на 06.07.2021 року.
Ухвалою суду від 07.06.2021 року відмовлено у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 29.06.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
В результаті проведеного підготовчого засідання 06.07.2021 року, за участі ОСОБА_1 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 10.08.2021 року.
У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 10.08.2021 року, розгляд справи було відкладено на 19.10.2021 року.
У судове засідання 19.10.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача - ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Третя особа також зверталася до суду з заявою про проведення судового засідання за відсутності представника служби у справах дітей.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, відзиву не надав, у судове засідання не з`явився, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 30.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.44).
25.11.2015 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області ухвалено заочне рішення у справі №396/2263/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісячно, розпочавши стягнення 22.09.2015 року і до 19.07.2031 року (а.с.40-42).
На виконання вищевказаного судового рішення 12.01.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист (а.с.43).
29 серпня 2020 року ОСОБА_6 уклала з шлюб з ОСОБА_7 , в результаті чого змінила прізвище як ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.55).
ОСОБА_3 навчається в 2-му класі Новоукраїнського НВК №8 «Ліцей - заклад дошкільної освіти», про що свідчить довідка від 16.11.2020 року (а.с.48).
З психолого-педагогічної характеристики, виданої Новоукраїнським навчально-виховним комплексом №8 «Ліцей - заклад дошкільної освіти» Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області встановлено, що малолітнього ОСОБА_3 до школи приводить та забирає мама ОСОБА_1 , яка також бере участь в батьківських зборах та цікавиться життям сина. З біологічним батьком дитини за час навчання дитини в школі класний керівник знайома не була (а.с.49).
З характеристики ОСОБА_1 наданої секретарем міської ради вбачається, що позивачка веде здоровий спосіб життя, не працює, проживає з чоловіком та двома дітьми, ОСОБА_2 не спілкується з сином з десятимісячного віку (а.с.50).
З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , складеного секретарем міської ради вбачається те ж саме, що й з характеристики позивача, стан житлово-побутових умов не вказаний, відзначено про матеріальне забезпечення сім`ї позивача на достатньому рівні (а.с.51).
З листа Біляївського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області від 02.12.2020 року вбачається, що згідно ІТС ІПНП у Біляївському ВП ГУНП в Одеській області не реєструвався факт про безвісно зниклого громадянина ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 та можливий факт його смерті (а.с.57).
З висновку виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №2580/02-24 від 29.12.2020 року вбачається, що міська комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.47).
Варто відзначити, що даний висновок мотивовано загальними фразами та будь-яких фактичних даних, на підставі яких комісія дійшла такого висновку, не містить, тому суд критично відноситься до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Підставою звернення до суду з даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідач долею дитини та його вихованням не цікавиться, матеріально не утримує.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини.
Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість чи члена суспільства. Також відсутня інформація про бажання сина спілкуватися з батьком.
ОСОБА_1 не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів дитини.
Крім того, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, суду не представлено доказів вирішення питання участі батька у вихованні сина перед таким звернення до суду. Матеріали справи не містять інформацію про будь-які намагання ОСОБА_1 хоча б провести стягнення заборгованості по аліментам.
З наведеного вище суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.
Керуючись п.1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.. 51 Конституції України, ст.. 141, 150, 157, 164, 165, 180-184, 192 СК України, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 64, 76 - 81, 82, 83, 90, 95, 133, 141, 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 20.10.2021 року.
Суддя В.Я.Бондар