суддів Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В., Князєва В. С.
справа № 522/9550/16-ц (провадження № 14-38 зц 21)
Водночас з рішенням Великої Палати Верхового Суду не можемо погодитися з огляду на таке.
1. У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2016 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
2. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
3. У березні 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - Товариство) просило скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2016 року, постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2021 року Товариству відмовлено у прийнятті до розгляду його касаційної скарги оскільки Велика Палата Верховного Суду відповідно до норм чинного Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не наділена повноваженнями здійснювати перегляд рішень Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, перевіряти обґрунтованість та законність рішень суду тієї ж касаційної інстанції.
7. Ухвала мотивована тим, що оскільки Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 19 березня 2021 року касаційну скаргу про перегляд оскаржуваних судових рішень повернула Товариству то сплачену ним суму судового збору у розмірі 9 344,00 грн слід повернути з Державного бюджету України.
8. Відповідно до частини другої статті 6 і частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
10. Закон України «Про судовий збір» чітко встановлює підстави для сплати судового збору, серед яких відсутня подана Товариством до Великої Палати Верховного Суду касаційно скарга на постанову Верховного Суду, таким чином відсутні були і підстави для сплати ним будь-якого судового збору.
12. Подання на повернення помилково зарахованого до бюджету судового збору подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
13. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
14. ЦПК України містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскарженні в касаційному порядку (стаття 389 ЦПК України), перегляд Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Верховного Суду ЦПК України не передбачений, крім випадків визначених пунктом 2 частини третьої статті 423 ЦПК України (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом), таким чином Товариство помилково подало до Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2016 року, постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року та відповідно помилково сплатило судовий збір за подання цієї скарги.
Судді В. В. Пророк