Справа № 183/1529/21
№ 2/183/2268/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Холод Поділля», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за участю представника позивачів ОСОБА_3 ,-
Позов обґрунтований тим, що 02 липня 2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул.Михайла Коцюбинського та вул.Глінки в м.Дніпро, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1, не надав перевагу в русі автомобілю марки «HUNDAI ТUCSON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головні дорозі, в результаті чого здійснив з останнім зіткнення Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальні збитки.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2020 року по справі № 932/8075/20, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Власником автомобіля «HUNDAI ТUCSON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Холод Поділля», ОСОБА_1 представляє інтереси ТОВ «Холод Поділля», на підставі довіреності від 08.07.2020 року в органах ДАІ МВС України, органах нотаріату, перед страховиками, перед суб`єктами господарювання, що здійснюють технічне обслуговування транспортних засобів, а також здійснює керування означеним автомобілем.
Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну унаслідок експлуатації транспортного засобу «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Товаристві з додатковою відповідальністю «Альфа Гарант», поліс АО-2808215 від 27.12.2019 року.
17.07.2020 року ОСОБА_1 , на підставі довіреності та в інтересах ТОВ «Холод Поділля», звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
За проведення експертного дослідження ТОВ «Холод Поділля» сплатило судовому експерту Дроздову Ю.В. 3000 грн., які Позивач 1 просить відшкодувати на його користь.
Крім того, Позивач 1, наполягає на відшкодуванні юридичній особі моральної шкоди у розмірі 3000 грн., яка полягає в тому, що ТОВ «Холод Поділля» тривалий час не могло розпоряджатися та користуватися транспортним засобом, у зв`язку з проведенням експертиз та відновлювальними роботами автомобіля, що значно ускладнило звичне для юридичної особи право розпоряджатися даним автомобілем.
В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 позов підтримала, надала пояснення по суті пред`явлених позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки суду не повідомив, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року відкрите загальне позовне провадження (а.с. 63).
Ухвалою суду від 06.10.2021 року призначено розгляд справи по суті.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Обставини, встановлені судом.
02 липня 2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул.Михайла Коцюбинського та вул.Глінки в м.Дніпро, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не виконав вимог дорожнього знаку 2.1, не надав перевагу в русі автомобілю марки «HUNDAI ТUCSON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головні дорозі, в результаті чого здійснив з останнім зіткнення Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальні збитки, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2020 року по справі № 932/8075/20, у відповідності до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 7).
У відповідності до довіреності від 08.07.2020 року, виданої ТОВ «Холод Поділля», ОСОБА_1 представляє інтереси ТОВ «Холод Поділля» в органах ДАІ МВС України, органах нотаріату, перед страховиками, перед суб`єктами господарювання, що здійснюють технічне обслуговування транспортних засобів, а також здійснює керування автомобілем «HUNDAI ТUCSON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Холод Поділля», на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 9).
Як зазначають позивачі у справі та свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну унаслідок експлуатації транспортного засобу «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП застрахована, відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних у Товаристві з додатковою відповідальністю «Альфа Гарант», поліс АО-2808215 від 27.12.2019 року.
ОСОБА_1 , на підставі довіреності та в інтересах ТОВ «Холод Поділля», звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «АUDI А5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Доказів понесених Позивачем1 витрат на залучення експерта ОСОБА_5 суду не подано.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо відшкодування збитків, врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон № 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 року по справі № 359/2309/17, від 15.10.2020 року по справі № 755/7666/19 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Судом встановлено, не оспорено сторонами факт ДТП.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається із матеріалів справи, страхове відшкодування шкоди, заподіяної власникові транспортного засобу, було здійснено не на рахунок Позивача1, а безпосередньо ОСОБА_1 , яка сплачувала ремонтні роботи з відновлення пошкодженого транспортного засобу, належного ТОВ «Холод Поділля» на праві власності.
Зазначене не заперечується учасниками справи.
Згідно статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до статті 36.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).
Таким чином, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача 2 у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу.
Разом з тим, пред`являючи позов про стягнення з винної особи в ДТП різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Холод Поділля» не надала суду доказів вартості відновлювального ремонту, виконаного за їх рахунок.
При цьому позивач1, на підтвердження позовних вимог, посилається лише на оцінену іншим експертом вартість відновлювального ремонту ТЗ, як на доказ заподіяних юридичній особі реальних збитків.
Між тим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Положенням частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, суд приходить до переконання, що поданий позивачем висновок експерта № 1108/20/20 транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.
Таким чином, при фактичному здійсненні ремонту автомобіля, розмір збитків визначається саме на підставі документів, які підтверджують реально понесені витрати позивачем, а не на підставі звіту, який є лише попередньою можливою оцінкою таких витрат.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Холод Поділля» в повному обсязі.
У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок про те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що внаслідок ДТП саме цій особі була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою через хвилювання, у зв`язку із значним пошкодженням автомобілем, яким вона керувала на відповідній правовій підставі, неможливістю певний час користуватись транспортним засобом, прикладення додаткових зусиль для організації свого побуту, у зв`язку із фактичною втратою можливості використовувати автомобіль за призначенням; виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, - суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження автомобіля, у достатньому та необхідному розмірі в сумі 3000,00 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача 2 належить стягнути сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 272 гривень, 44 копійок.
Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Холод Поділля» у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 3000 гривень грн. (три тисячі гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 272 гривень, 44 копійок.
В іншій частині позову ОСОБА_1 , - відмовити.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.