Справа № 750/3865/21
Провадження № 2/750/1270/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Гольцової С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

12.04.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку, оскільки не проживає в квартирі з лютого 2020 року без поважних причин.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.01.2012 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить в рівних частках ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4).

Відповідно до довідок Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 5099 від 18.06.2018 та №2563 від 12.04.2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 (квартиронаймач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 (племінниця), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 (племінниця), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 (брат), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 (сестра), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 (зять), ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5, 6).

Відповідно до затвердженого начальником відділу кадрів КП «ЖЕК-10» акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.04.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації (а.с. 7).

Виходячи з положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 року визнано, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Оскільки позивачем не надано суду беззаперечних доказів щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з лютого 2020 року (як вказано позивачем в позовній заяві), а наданий акт від 12.04.2021 року не містить відомостей щодо періоду не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , крім того акт про непроживання було складено 12.04.2021 року та позов до суду подано 12.04.2021 року, інших доказів на підтвердження факту не проживання відповідача більше одного року за адресою реєстрації позивачем не надано, тому в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута