ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 705/492/21
Провадження № 22-ц/821/798/21
Категорія: НОМЕР_1

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Виконавчий комітет Уманської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року (ухваленого у приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Гудзенко В.Л.)у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про захист прав споживачів, визнання відмови у встановленні лічильника у приміщенні проживання дискримінацією за ознакою інвалідності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради про захист прав споживачів, визнання відмови у встановленні лічильника у приміщення проживання дискримінацією за ознакою інвалідності та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що з 15 вересня 2014 року ОСОБА_1 є особою з обмеженими фізичними можливостями, тобто особою з інвалідністю 2 групи безстроково, якій протипоказані фізичні та емоційні навантаження, у зв`язку з тим, що в позивача виявили хворобу серця і в подальшому здійснили оперативне втручання та пластику серця.

Позивач вказує, що проживає у приватному будинку та у квітні 2017 року дізнався, що у нього виникла заборгованість по оплаті водопостачання за 2016 рік з урахуванням поливу території, хоча він фактично воду використовував лише для власного споживання, тому він вирішив обладнати мережу водопостачання свого домоволодіння, у зв`язку із чим звернувся з відповідними заявами до КП «Уманьводоканал» за дозволом для встановлення йому лічильника забору води.

Після звернення, вказує позивач, КП «Уманьводоканал» надало йому план облаштування водогону із визначеним місцем встановлення лічильника у водопровідний колодязь.

Згідно наданих вказівок лічильник безпосередньо повинен буде знаходитися за межею домоволодіння на вулиці загального користування, на дорозі в колодязі.

ОСОБА_1 зазначає, що прямого доступу до показників лічильника і нагляду за ним у нього не буде і йому, як особі з інвалідністю необхідно буде кожного разу спускатися до колодязя задля фіксації показників лічильника і контролю його стану справності та наявності пломб, проте, з урахуванням стану здоров?я позивача, це може становити загрозу для його життя.

Позивач у своєму позові зазначає, що відповідно до п.13.2 ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація» - лічильник води повинен розташовуватися в зручних приміщеннях з доступом для зручного зчитування показань та обслуговування, в тому числі і працівникам водоканалу.

Крім того, відповідно до пункту 5.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27.06.2008 року № 190 передбачено, що вузли обліку повинні розташуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Позивач посилається на те, що вищевказане свідчить про можливість встановлення лічильника у приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу, але йому було відмовлено у такому розташуванні лічильника.

Після цього, зазначає ОСОБА_1 , він неодноразово звертався до виконавчого комітету Уманської міської ради з метою захисту своїх прав, а саме, про встановлення лічильника води в приміщенні у доступному для нього місці та усунення нерівності становища споживача, як особи з інвалідністю 2 групи.

Позивач записувався на прийом та зустрічався з міським головою з цього приводу, однак це було безрезультатно. Такі дії та бездіяльність відповідача призводять до негативних наслідків таких, як втрата прав, що виникають на час укладання договору, втрат рівності, доступності, погіршення стану здоров?я, а також виникає ризик життю, при знятті показників лічильника і збільшенню чисельності контактів зі сторонніми особами щомісяця, що особливо актуально в період поширення пандемії COVID-19.

Крім того, зазначає ОСОБА_1 , внаслідок протиправних дій відповідача порушився звичайний уклад його життя, що призвело до частішого звернення до лікарів за допомогою. Вважає, що такі дії відповідача спричинили дискримінацію та негативні наслідки щодо нього, оскільки йому необхідно витрачати більше часу свого життя на доведення його прав в різних інстанціях, нести витрати на лікування, реабілітацію, що призвело до погіршення стану його здоров?я та перебування в постійному стресі.

Кількість відмов посадовців відповідача на його звернення, як особи з інвалідністю, також вплинули на погіршення стану його здоров?я. Позивач вказує, що відповідач не реагував на його звернення, тому, у процесі майже чотирьох років звернень до відповідача, він поніс моральні страждання і фізичний біль, що виявилося у постійних стресах, нервозності, тривозі за майбутнє, з приводу невиконання органом місцевої влади його законних вимог, бездіяльність, дискримінація та нехтування Законів України, що захищають громадян України, в тому числі і його, як особу з інвалідністю.

Після таких відмов позивач вимушений був проходити лікування, оскільки поніс велике фізичне та емоційне навантаження від неправомірних та безпідставних дій відповідача, які принижують його честь та гідність. Спричинену йому діями відповідача моральну шкоду він оцінює у 400000,00 грн.

З метою захисту порушених прав, ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із відповідним позовом та просив постановити рішення, яким визнати факт відмови виконавчого комітету Уманської міської ради у встановленні лічильника у його приміщенні, дискримінацією як особи з інвалідністю. Стягнути з виконавчого комітету Уманської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 400000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачем не доведеного того, що порушення його права допущено саме виконавчим комітетом Уманської міської ради і він може бути відповідачем у справі, адже виконавчий комітет Уманської міської ради не міг відмовити у встановленні лічильника води, так як це не входить до його повноважень.

При цьому, позивач сам зазначає, що порушення його прав, з урахуванням предмету заявленого ним позову, було допущено КП «Уманьводоканал», як виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, однак не позбавляє позивача права звернутися із позовом до належного відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 березня 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим із порушенням норм матеріального права, необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просив рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Також суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку відносно неналежного відповідача, оскільки саме дії виконавчого комітету Уманської міської ради, який є органом місцевої влади і керує КП «Уманьводоканал», дискримінували позивача, що засвідчується неодноразовими відмовами відповідача на звернення ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу.

21 квітня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від виконавчого комітету Уманської міської радинадійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, у зв`язку із чим виконавчий комітет просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради про захист прав споживачів, визнання відмови у встановленні лічильника у приміщенні проживання дискримінацією за ознакою інвалідності та відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що його права були порушенні відмовою у встановлені лічильника води у приміщенні його будинку або у іншому доступному йому місці. За твердженнями позивача, КП «Уманьводоканал» наполягає на тому, що лічильник безпосередньо повинен знаходитися на вулиці загального користування в технічній ямі - колодязі, орієнтовними розмірами 150 см. в діаметрі та глибиною близько 250 см., прямого доступу до показників лічильника не буде і позивачу, як особі з інвалідністю необхідно буде кожного разу спускатися до колодязя знімати показники лічильника, що буде негативно впливати на стан його здоров`я та може нести загрозу його життю.

Після відповіді КП «Уманьводоканал» позивач неодноразово звертався до виконавчого комітету Уманської міської ради, як органу місцевого самоврядування, з приводу врегулювання цього питання, проте, це було безрезультатно. Відповідач не вчинив ніяких дій, спрямованих на вирішення цієї ситуації, а також, допускав бездіяльність у її вирішенні, тому ОСОБА_1 вважає, що саме дії виконавчого комітету Уманської міської ради призвели до порушення його прав та спричинення йому моральної шкоди.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишено без змін рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2020 року, яким визнано факт відмови КП «Уманьводоканал» у встановленні лічильника в приміщенні за адресою проживання ОСОБА_1 , за ознакою інвалідності незаконним, стягнуто з КП «Уманьводоканал» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. (а.с. 92-94).

На підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27 липня 2006 року за № 369 комунальне підприємство «Уманьводоканал» Уманської міської ради є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, КП «Уманьводоканал» є окремою самостійною юридичною особою та є самостійним суб`єктом господарської діяльності, який відповідно до Реєстру здійснює певні види господарської діяльності, в тому числі: забір, очищення та постачання води (основний); монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування; каналізація, відведення й очищення стічних вод. (а.с. 64)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За приписами ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18).

Предметом позову у цій справі є вимога ОСОБА_1 про визнання факту відмови виконавчим комітетом Уманської міської ради у встановленні лічильника у його приміщенні, дискримінацією, як особи з інвалідністю.

Проте, як вбачається з наявних матеріалів справи, виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є саме КП «Уманьводоканал», яке є окремою самостійною юридичною особою та самостійним суб`єктом господарської діяльності.

Встановлено, що предметом розгляду апеляційного провадження у справі № 705/2191/18, за результатами якого постановою Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року було залишено без змін рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2020 року, яким визнано факт відмови КП «Уманьводоканал» у встановленні лічильника в приміщенні за адресою проживання ОСОБА_1 , за ознакою інвалідності незаконним.

Аналізуючи зміст позовної заяви та предмет спору, порушення прав позивача допущено КП «Уманьводоканал», проте позов пред`явлено до виконавчого комітету Уманської міської ради, який не є уповноваженою особою на виконання зазначених вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведеного того, що порушення його права допущено саме виконавчим комітетом Уманської міської ради.

За таких обставин, вказані доводи апеляційної скарги є неаргументованими.

Інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про захист прав споживачів, визнання відмови у встановленні лічильника у приміщенні проживання дискримінацією за ознакою інвалідності та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов

/повний текст постанови виготовлений 20 травня 2021 року/