Справа № 682/1869/21
Провадження № 2/682/818/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
представника позивача адвоката Уряднікова О.Д.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
03.09.2021 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 3206,09 доларів США за договором позики та судових витрат.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд зхнаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На підтвердження укладення договору позики 17 квітня 2018 року ОСОБА_1 власноручно склала розписку про те, що позичила у позикодавця ОСОБА_2 2800 доларів США та зобов`язалася повернути позикодавцеві ОСОБА_2 кошти щомісячними платежами по 80 доларів США. Вказаний борг зобов`язалась повернути до 1 травня 2021 року (а.с.6).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 194/1126/18 вказав, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
В ході судового розгляду ОСОБА_1 ствердила, що розписку писала добровільно, без будь-якого примусу і тиску, договір позики не оскаржувала.
Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала факту написання нею розписки, проте заперечувала отримання у борг будь-яких коштів та зобов`язання повернути їх, та зазначила, що розписка була написана з метою вирішення питання щодо матеріальної відповідальності у зв`язку з трудовими відносинами.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, відповідачка ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не довела, що перебувала у трудових відносинах з позивачкою, в тому числі станом на час складання розписки про позику коштів та обов`язок їх повернути - 17 квітня 2018 р., а також визнала, що частину боргу повернула позивачці протягом 2018 - 2019 років.
Тому заперечення відповідачки є необгрунтованими і безпідставними.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позикодавець ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики виконала та передала ОСОБА_1 2800 доларів США, що стверджується розпискою позичальниці від 17.04.2018 р (а.с.6).
Відповідачка ОСОБА_1 зобов"язалась повернути позивачці ОСОБА_2 позику в сумі 2800 доларів США щомісячними платежами по 80 доларів США не пізніше 1 травня 2021 року, про що зазначила в розписці.
В ході судового розгляду відповідачка визнала, що дійсно повертала вказані кошти в рахунок погашення боргу позивачці.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Умови договору позики є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики в сумі 2208,09 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договором позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не визначений розмір процентів від суми позики.
Враховуючи, що договір позики є оплатним, позивачка, як позикодавець, має право на отримання від позичальника - відповідачки процентів за користування прозикою відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Тому суд знаходить обгрунтованим наданий позивачкою розрахунок процентів за договором позики від 17.04.2018 р, визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, що становить 906,37 доларів США (а.с.4).
В ході судового розгляду представник позивача відмовився від частини позовних вимог, а саме від вимог про стягнення з відповідачки в користь позивачки 91,72 долари США процентів, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_2 на суму 3114,46 доларів США є підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.
Судовий збір в сумі 908 грн 00 коп підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 81, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 524, 625, 1046 - 1049 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики від 17.04.2018 р в розмірі 2208,09 доларів США та 906,37 доларів США процентів за користування позикою, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України, а всього: 3114,46 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 908 грн судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.