Справа № 462/6752/20
УХВАЛА

18 травня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в:

17.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про винесення додатково рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просив ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питань про судові витрати та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн. В заяві покликається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатими розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Зазначив, що не надав документів на підтвердження оплати (зараховування) послуг адвоката, оскільки вважає такі документи не обов`язковими для вирішення питання про розподіл судових витрат судом.

Оглянувши матеріали заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З додаткової постанови Великої Палати ВС від 19 лютого 2020 року у справі N755/9215/15-ц (п. 53) вбачається, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі N 817/1889/17.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2021 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити за безпідставністю вимог. Крім цього, в мотивувальній частині рішення суду вже вирішено питання про розподіл судових витрат та вказано, що суд не вбачає підстав для стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Також, у поданому запереченні на позовну заяву, що було досліджено та оцінено судом при постановленні рішення, ОСОБА_1 вказав, що вже поніс витрати на правову допомогу, наданий відповідачем договір про надання правничої допомоги від 22.05.2019 р. визначає строк оплати адвокатських послуг і порядок їх внесення, відповідачем до ухвалення судового рішення не заявлено про намір подати заяву про відшкодувати витрат на правову допомогу, які будуть ним понесені, таким чином, оскільки судом були вирішені усі вимоги, заявлені до закінчення судового розгляду, то подану відповідачем заяву слід розглянути у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що передбачений вирішення заяв про розподіл судових витрат, які надійшли після закінчення судового розгляду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач пропустив строк для подання доказів понесених витрат, оскільки до закінчення судового розгляду не заявив про намір у подальшому подати заяву про відшкодувати витрат на правову допомогу, які будуть ним понесені, заяву про ухвалення додаткового рішення подав лише 17 травня 2021 року, при цьому у своїй заяві не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що така заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки подана поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Даний висновок також узгоджується з позицією Великої Палити Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 від 19 лютого 2020 року.

Керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

постановив:

заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Іванюк І.Д.