Справа № 702/918/19
Провадження № 2/702/23/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.11.2021 м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

сторони-не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 41 727,96 грн та судового збору в розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 28.12.2010 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач отримав у користування кредитну картку із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору. Банк свої зобов`язання за договором, а саме надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту, виконав, а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору своєчасно не погасив заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 12.09.2019 заборгованість ОСОБА_1 становить 41727,96 грн, яка складається з наступного: 13 733,52 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 530,02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 14151,18 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 850,00 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1963,24 грн штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

На адресу суду 07.12.2020 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором б/н від 28.12.2010 в розмірі 31 124,45 грн, яка складається із: 22 404,09 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 22 404,09 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8720,36 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та стягнути судові витрати.

03.03.2021 та 25.10.2021 на електронну пошту суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на позовні вимоги та заява про застосування строків позовної давності, відповідно до яких відповідач просить залишити без задоволення вимоги банку та застосувати позовну давність до вимог банку. Заперечення від 03.03.2021 та 25.10.2021 не підписані відповідачем, доказів, що підтверджують надіслання (надання) цих документів іншим учасникам справи, не містять.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.06.2020 скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2021 прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.25, з ЕПЦ а.с.2 ).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за місцем своєї реєстрації. 25.10.2021, 08.11.2021 подав на електронну пошту суду клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку з тим, що знаходиться у довгостроковому відрядженні за кордоном, проте жодних доказів, що підтверджують поважність причин неявки в судове засідання не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не підписав.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк було створено відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТзОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 12 зворотна сторона, том 1) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а. с. 12, том 1).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 28.12.2010, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до виявленого бажання ОСОБА_1 . Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому змінювався. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання).

Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.12.2010 (далі по тексту Анкета-заява), що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н від 28.12.2010 (а.с. 8 зворотна сторона, том 1).

Вказана Анкета-заява містить особисту інформацію про відповідача, зокрема, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та місце реєстрації, контактну інформацію. У вказаній анкеті - заяві відсутні відомості, зокрема, щодо бажання заявника отримати певний вид кредитної карти, не зазначено бажаний кредитний ліміт за карткою, дату видачі картки, строк її дії, базової процентної ставки по кредитному ліміту та строку повернення кредиту (користування ним).

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що він згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згідний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, що були надані для ознайомлення в письмовому вигляду (а. с. 8 зворотна сторона).

Таким чином, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між Банком та ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг слугують Анкета-заява від 28.12.2010, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта та Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт.

Пам`ятку клієнта та Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт матеріали справи не містять.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином - відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за договором (а.с. 126 - 130, том 1), довідкою № 30.1.0.0/2-20191106/0741 від 10.02.2020, згідно з якою ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 28.12.2010 отримав картку № НОМЕР_1 зі строком дії картки до останнього дня 07.2020 (а.с. 133, том 1).

Відповідно до виписки за договором по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами (отримував готівку, купував товари тощо), що свідчить, що відповідач користувався кредитними коштами.

Факт підписання сторонами Анкети-заяви та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви від 28.12.2010.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 7 - 8, 212- 217, том 1) заборгованість за кредитом (тілом кредиту) відповідачем не погашена.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту (простроченого) в розмірі 22 404,09 грн.

Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Анкети-Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Банком у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову.

З огляду на вказане, а також за відсутності належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування кредитної карти, Умови та Правила банківських послуг, які б містили підпис відповідача, враховуючи, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому суд не може вважати Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 28.12.2010.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 8 720,36 грн.

Згідно з наданим представником позивача розрахунку заборгованості за договором, доданим до позову станом на 18.11.2020 (а.с. 212 - 217, том 1) заборгованість ОСОБА_1 , крім заборгованості за тілом кредиту, зокрема, складається з заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 8720,36 грн.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості за договором заборгованість ОСОБА_1 складається із заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку (договірні).

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Анкеті-заяві від 28.12.2010.

За змістом договору, що складає Анкета-заява від 28.12.2010 відсутні умови про сплату заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, що зазначені представником позивача у позовній заяві.

Представник позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів зрозумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Представником позивача у якості доказів надано до суду розрахунок заборгованості за договором, виписку за договором по рахунку ОСОБА_1 , які самі по собі, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 .

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 8720,36 грн є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченим коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, ст. 625 ЦК України позивач не пред`явив.

З приводу заперечення на позовні вимоги та зробленої заяви про застосування строку позовної давності, яке надійшло на електронну адресу суду та яке не містить підпису відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, якими є : позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також заперечення проти заяв і клопотань.

Як заяви по суті справи так і заяви з процесуальних питань повинні відповідати вимог, встановленим ЦПК України.

Так, заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань повинні містити підпис відповідача або його представника ( ч. 2 ст. 178, ч. 2 ст. 180, ч. 2 ст. 183 ЦПК України) та докази, що підтверджують надіслання (надання) заяви іншим учасника справи (ч. 5 ст. 178,ч. 3 ст. 180 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону подані відповідачем заява по суті справи (заперечення на позовні вимоги) та заява з процесуальних питань (застосування строку позовної давності) не відповідають, оскільки вказані заяви не містять підпису відповідача та доказів, що підтверджують надіслання (надання) заяви іншим учасника справи, а тому суд залишає дані заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 22 404,09 грн (тобто 71,98 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 382,74 грн, а судовий збір у сумі 538,26 грн суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2010 у розмірі 22 404 (двадцять дві тисячі чотириста чотири) грн 09 коп.

У задоволені позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8720,36 грн, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 382 (одна тисяча триста вісімдесят дві) грн 74 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Ю.М.Жежер