№ 308/596/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.10.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтверва свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.12.2020 року має заборгованість в розмірі 16350,02 грн., яка складається з наступного: 12 859,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12 859,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3490,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконала, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 350,02 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак до матеріалів позовної заяви представником позивача було додано клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала.

З цих підстав суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у справі шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З доданої до матеріалів справи Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов Договору б/н ОСОБА_1 було видано кредитну картку, яка в подальшому перевидавалась. Так остання кредитна картка № НОМЕР_1 від 06.03.2019 року зі строком дії до 01.23.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 14.12.2020 року має заборгованість в розмірі 16350,02 грн., яка складається з наступного: 12 859,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12 859,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3490,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

З цих підстав позивач звернувся до суду за захистом свої порушених прав та ставить вимогу про стягнення вказаного боргу з відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Вивчивши вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 12 859,98 грн., суд звертає увагу на те, що в анкеті заяві від 12.10.2007 року позичальник ОСОБА_1 не вказав бажаний кредитний ліміт.

Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування, з якої вбачається, що кредитний ліміт відповідача то збільшувався, то зменшувався.

Крім того в якості доказів позивач надав довідку про видачу ОСОБА_1 кредитної картки, яка в подальшому перевидавалась( остання кредитна картка № НОМЕР_1 від 06.03.2019 року зі строком дії до 01.23.) та довідку про встановлення кредитного ліміту (а.с. 13-15).

Також в якості доказу стороною позивача надано виписку за кредитним договором б/н станом на 16.12.2020 рік.

Надавши оцінку вказаним доказам суд приходить до переконання, що позивач довів факт встановлення відповідачу кредитного ліміту, надання кредитних коштів у визначеному розмірі та факт користування вказаними кредитним коштами.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а вказані в позові обставини не спростовані стороною відповідача, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання покладеного на позичальника обов`язку з повернення кредитних коштів в будь-який час у зв`язку порушенням його прав.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вивчивши надані позивачем у розрахунку до складових заборгованості включено 12 859,98 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту і оскільки кошти, що фактично отримані та використані позичальником у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а вказані в позові обставини не спростовані стороною відповідача, суд приходить до переконання, що в цій частині позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Що стосується вимог позову в частині стягнення 3490,04 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім суми кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим судом встановлено, що до матеріалів цивільної справи позивачем додано довідку про умови кредиту ( а.с. 17), що підписана відповідачем ОСОБА_1 , з якої вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, а саме валюти кредиту, кредитного ліміту, строків кредитування, процентної ставки у пільговий період, базової процентної ставки, вартості кредиту, розміру щомісячних платежів та терміну їх внесення, а також повідомлена про розмір пені та штрафу за порушення умов кредитування.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує, однак як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів .

У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Також суд приходить до переконання, що вимоги позову про стягнення з ОСОБА_1 вказаної позивачем заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3490,04 грн. також є обґрунтовані, оскільки відповідно до довідки про умови кредитування від 29.10.2007 року, що підписаний відповідачем, останній був належним чином повідомлений про умови кредитування, в тому числі і про розмір відсотків.

Вказані позивачем фактичні дані не були спростовані відповідачем під час судового розгляду справи, останній своїм правом на участь в судовому засідання та надання відзиву на позов не скористався.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути суму кредитної заборгованості в розмірі 16350,02 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.10.2007 року у розмірі 16350,02 грн. (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят гривень 02 коп), яка складається з наступного: 12 859,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3490,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270.00 /дві тисячі двісті сімдесят гривень/грн. 00коп.

Відомості про учасників судового процесу.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код за , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д / місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН : НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 22.10. 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо