КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/2846/20 Головуючий у І інстанції Захарчук С.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути зі ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Зазначала, що 18.01.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них народилося двоє дітей. Після припинення між сторонами шлюбних відносин, діти залишилася проживати з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Заочним рішеннямПодільського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 рокупозов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з 04.03.2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття..

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.03.2020 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, проте ухваливши рішення, суд на двох дітей стягнув 2000,00 грн. усього, зазначивши при цьому до досягнення найстаршою дитиною повноліття, позбавивши таким чином молодшу дитину на аліменти після досягнення старшою дитиною повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).

У позові ОСОБА_1 зазначала, що після припинення між сторонами шлюбних відносин, діти залишилася проживати з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, унаслідок чого з останнього на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей.

Розглянувши дану справу суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права прийшов до висновку щодо правомірності вимоги позивача ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей сторін, проте допустився помилки, виклавши резолютивну частину рішення, у якій стягнув аліменти у розмірі 2000,00 грн. без вказівки на те, що вказана сума підлягає стягненню на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із позовних вимог ОСОБА_5 убачається, що остання просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, тобто по 2000,00 грн. на кожну із доньок сторін.

Проте суд указану обставину залишив поза увагою.

Відповідно до частин 1,3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити резолютивну частину рішення, зазначивши про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину.

Частиною1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Даний позов ОСОБА_5 направлено до суду першої інстанції 02.03.2020 року, що підтверджується конвертом, який знаходиться в матеріалах справи ( а.с.12).

Стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей з 04.03.2020 року, суд першої інстанції і вказану обставину залишив поза увагою.

Крім того, зважаючи, що позивач згідно із чинним законодавством звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви, то останній на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у доход держави у розмірі 840,80 грн., що також не враховано судом першої інстанції.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині його резолютивної частини, стягнувши з відповідача у доход держави судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1261,20 грн., що разом із сумою судового збору за подачу позову буде складати 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року змінити, виклавши його резолютивну частину наступного змісту:

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти наутримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.03.2020 року та до досягнення кожною дитиною повноліття.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_2 у доход держави судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Обухівським РВ Управлінням ДМС України в Київській області 18 червня 2015 року.

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст постанови складений 01 листопада 2021 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко