Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Кушнаренко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_3 , після якого без годувальника залишилась родина покійного: рідний син померлого брата ОСОБА_4 (племінник позивача) та його дружина ОСОБА_5 . Після смерті брата позивач взяв на себе тягар по утриманню та повсякденній допомозі його родині, а з часом повноцінне утримував та спільно проживав разом із утриманцями. В останні шість років ОСОБА_6 сильно хворіла, потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку із цим позивач добровільно надавав всю необхідну фізичну та матеріальну допомогу їх родині. З 2014 року позивач здійснював поточний ремонт будинку, в якому проживав племінник та дружина покійного брата. В повному обсязі сплачував всі комунальні платежі в їх будинку по АДРЕСА_1 . Після смерті брата позивач з його дружиною та племінником вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер племінник ОСОБА_4 , а через чотири дні ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_5 . Позивач поніс всі витрати на поховання. Після смерті племінника та його матері залишилось спадкове майно: житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані в АДРЕСА_2 , та автомобіль Ford Fiesta Ambiente, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, які на праві власності належать племіннику ОСОБА_4 .

Після смерті племінника та його матері відкрилася спадщина на вказане майно. Із заявами про прийняття спадщини звернувся рідний брат покійної матері ОСОБА_2 , який є громадянином РФ та постійно проживає в м. Москва. Також він є рідним дядьком покійного ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 позивач, як рідний дядько, звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Стверджує, що, відповідно до статті 1263 ЦК України, є спадкоємцем за законом третьої черги. Також вказує, що оскільки з 2014 року постійно фізично та матеріально допомагав покійній дружині свого рідного брата, проживав з нею однією сім`єю, вів спільне господарство, тому вважається після смерті останньої спадкоємцем четвертої черги.

Крім того, посилаючись на положення частини 2 статті 1259 ЦК України, згідно з якою фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, стверджує, що ОСОБА_5 після смерті чоловіка через свій похилий вік та стан здоров`я постійно хворіла та потребувала всіх видів допомоги родичів, позивач протягом останніх 6 років опікувався дружиною свого рідного брата, надавав фізичну та матеріальну допомогу, тому є підстави за рішенням суду отримати право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги, до якої належить відповідач. На підставі зазначеного та положень статей 1268, 1278 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: житловий будинок та земельну ділянку під ним, які розташовані у АДРЕСА_2 , а також на автомобіль Ford Fiesta Ambiente, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, які зареєстровані на ОСОБА_4 .

Позивач в судове засідання не прибув.

Представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив проводити розгляд справи без його присутності, але за участю його представника адвоката Тітової О.Ф.

Представник відповідача адвокат Тітова О.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у позові. Пояснила, що ОСОБА_2 не приїжджав в Україну з 2013 року. ОСОБА_4 до останнього часу працював, мав постійний дохід, наявну у нього квартиру здавав в оренду, займався підприємницькою діяльністю, продавав квіти. У зв`язку із цим за допомогою не звертались та не потребували її. До смерті продали квартиру, яка належала ОСОБА_5 та знаходилась по АДРЕСА_3 . Грошові кошти на всі поховання, в тому числі її сина, надала ОСОБА_5 . Сама вона не потребувала сторонньої допомоги, проживала разом із сином ОСОБА_4 .

У наданому до суду відзиві зазначила, що ОСОБА_5 вважається особою, яка фактично прийняла спадщину після свого сина, але не встигла оформити документи. ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги, прийняв спадщину після смерті рідної сестри, звернувшись до нотаріусу із заявою. Відповідач із померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебував у дружніх родинних та близьких стосунках, підтримував спілкування, але через віддаленість свого місця проживання, та враховуючи похилий вік обох сторін, останнім часом спілкувались у телефонному режимі та відеозвязку.

Вказує, що позивачем не надано доказів перебування померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у безпорадному стані з 2012 року. Доводити факт безпорадного стану померлих спадкоємців тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім, до такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 17.10.2018 року у справі 200/21452/15-ц. Позивач не представив жодних медичних документів, копій медичних карток та виписок, які б підтверджували безпорадний стан померлих спадкоємців, доказів проведення поточного ремонту у будинку, де проживали спадкодавці, надано не було. Представлені позивачем квитанції за комунальні послуги не підтверджують весь заявлений період утримання померлих спадкодавців, а також у всіх наданих квитанціях платником є ОСОБА_4 , а ім`я позивача дописано власноручно. За показами сусідки позивач не був присутній на похоронах спадкодавців. Позивачем не було надано доказів наявності у нього стабільних доходів, які б давали йому можливість утримувати не лише себе, а й покійних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . За станом здоров`я позивач не міг утримувати спадкодавців. Позивачем не надано письмових доказів, які б вказували на те, що позивач не менше п`яти років до часу відкриття спадщини проживав однією сім`єю, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки зі спадкодавцями. Наголошує на тому, що позивач не довів наявність фактів, визначених частиною 2 статті 1259 ЦК України, у їх сукупності для зміни черговості спадкування.

Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим міським бюром ЗАГС м.Чусовой Пермської області 30 квітня 1965 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 03 березня 2020 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Згідно з довідкою про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у віці 54 років від легеневої-серцевої недостатності, правобічної дольової серозної пневмонії.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 07.06.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 08.06.2011 року, виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», а також на автомобіль Ford Fiesta Ambiente, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Крім того, згідно з відповіддю Територіального сервісного центру МВС №1441 від 01.10.2020 року на запит приватного нотаріусу Лушкіній О. повідомлено, що за ОСОБА_4 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 01.10.2020 року зареєстровано транспортний засіб GEELY JL7162, державний номер НОМЕР_5 , 2008 року випуску, колір білий.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла матір ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 10 березня 2020 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Згідно з довідкою про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 померла у віці 77 років від облітеруючого атеросклерозу нижніх кінцівок.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно.

Згідно з відповіддю Приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лушкіної О.В. були надані копії спадкових справ, які були заведені після смерті ОСОБА_4 (№25/2020), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 (№29/2020), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з спадковою справою після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк звернувся ОСОБА_2 , який є рідним дядьком покійного, та ОСОБА_1 , який також є рідним дядьком спадкодавця.

Водночас згідно з відповіддю Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 25.09.2020 року в реєстрі територіальної громади міста Маріуполя наявна інформація про те, що в будинку за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до дня їх смерті.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).

Згідно з частинами 3 та 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадкування всього належного майна після смерті свого сина. Інших спадкоємців першої черги за законом, які у встановленому законом порядку звернулися до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, або заповіту ОСОБА_4 судом не встановлено.

З огляду на те, що ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем вищої (першої) черги спадкування за законом, ніж ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які відносяться до третьої черги спадкоємців за законом, тому вона має першочергове право на спадкування після смерті сина та, в силу частини 3, 5 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла весь обсяг спадкового майна після смерті свого сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, згідно з статтею 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

За час свого життя після відкриття спадщини та смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не встигла за життя звернутися до нотаріусу та отримати свідоцтво про право на спадщину та сама померла через чотири дні після смерті сина та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому до спірних правовідносин також може бути застосовано положення спадкової трансмісії (статті 1276 ЦК України), що додатково надає право на прийняття належної їй частки спадщини її спадкоємцям.

Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_2 , який, згідно з представленими свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_9 , є рідним братом покійної ОСОБА_5 .

Згідно з паспортними даними відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, проживає та зареєстрований в м.Москва.

Позивач ОСОБА_1 не звертався у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів кровного споріднення із покійною до суду не надав.

Вказував, що є рідним братом її покійного чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після його смерті останні 6 років надавав допомогу дружині, вів спільне господарство та проживав однією сім`єю із ОСОБА_5 . У зв`язку із цим відповідно до статті 1264 ЦК України вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом.

Крім того, вважає, що відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із відповідачем (в другу чергу), оскільки ОСОБА_5 після смерті чоловіка через похилий вік та стан здоров`я постійно хворіла та потребувала всіх видів допомоги родичів, а позивач протягом останніх 6 років опікувався дружиною свого рідного брата, надавав фізичну та матеріальну допомогу.

Перевіряючи заявлені доводи позивача, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 14 травня 2012 року, який був чоловіком ОСОБА_5 .

Позивач з 1997 року по теперішній час зареєстрований в АДРЕСА_4 .

Згідно з договором-замовленням №62 на організацію та проведення поховання ОСОБА_7 замовляв послуги з організації проведення поховання ОСОБА_5 .

Також позивачем були надані частину квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (за електроенергію) в будинку по АДРЕСА_2 за період з червня 2019 року по 2020 рік.

Також були допитані свідки з обох сторін.

Так, свідок ОСОБА_10 , який є сусідом спадкодавців та проживає навпроти їх будинку по АДРЕСА_5 , повідомив, що проживає останні 40 років за вказаною адресою та бачив як ОСОБА_4 проживав в будинку зі своєю дружиною ОСОБА_11 , з якою займались вирощуванням та продажем квітів. Згодом вони розійшлись. У його матері ОСОБА_12 були хворі ноги, в останній час перед смертю в огороді ніхто нічого не робив, квітами вже не займались. ОСОБА_13 після 2014 року декілька разів приїжджав із сумками до будинку ОСОБА_12 . Що саме було в сумках він не бачив.

Свідок ОСОБА_14 , яка є сусідкою спадкодавців та проживає поруч по АДРЕСА_6 , пояснила, що знала сусудів ОСОБА_4 та його дружину ОСОБА_11 , з якою він розійшовся більше десяти років тому. Після цього до ОСОБА_15 переїхали проживати батьки. ОСОБА_4 та його мати проживала разом та ще до початку збройної агресії проти України припили займатися квітами. Вадим зловживав спиртними напоями. У всьому йому допомагала матір - ОСОБА_5 , про стан здоров`я якої свідку нічого не відомо. Декілька разів взимку вона бачила як до ОСОБА_16 приїжджали ОСОБА_13 та його син із сумками.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання пояснила, що з 1973 року знає сім`ю ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і сина ОСОБА_15 . ОСОБА_16 був одружений із ОСОБА_11 . Його батьки проживали в лівобережному районі м.Маріуполя. 15 років тому ОСОБА_16 розлучився із ОСОБА_11 . Ще в 2014 році його матір ОСОБА_20 переїхала проживати до сина в будинок по АДРЕСА_2 та допомагала йому. З 2015 року вона захворіла. У позивача стався мікроінсульт та його син допомагав ОСОБА_5 . Свідок часто телефонувала ОСОБА_5 та пропонувала свою допомогу, проте вона відмовлялась та говорила, що приїздив ОСОБА_21 . Стан здоров`я матері був поганим, позивач та його син привозив продукти харчування.

Також відомо, що в 2018-2020 роки ОСОБА_16 мав заборгованість та його матір вимушена була продати належну їм квартиру по АДРЕСА_3 і розплатитися із боргами сина. Квартиру продали за 16000 доларів та жили за ці кошти. Останні роки ОСОБА_19 лікувала сина від залежності за свої особисті кошти. Отримувала незначну пенсію. Всі витрати за комунальними послугами по утриманню будинку ОСОБА_5 несла самостійно зі своєї пенсії, від заощаджень від продажу квартири. Позивач із сином періодично приходили до будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_5 та прибирали, привозили продукти харчування. Вадим в останні роки не працював, позичав гроші. Тамара тяжко хворіла, мала проблеми із серцем та ногами. Вадим їздив на автомобілі, попадав в ДТП, на нього накладались штрафи. Похованням ОСОБА_15 займалась сама матір ОСОБА_20 . Після смерті ОСОБА_5 сусідка віддала свідку 600 доларів США. Це ті кошти, які покійна давала сусідці для організації поховання сина. Позивач ОСОБА_13 проживає сам на пенсію.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засідання пояснила, що є сусідкою та з 2006 року проживаю поруч із сім`єю спадкодавців. Знала ОСОБА_15 та його дружину, матір, які займались квітами. В 2016-2017 роках ОСОБА_16 із матір`ю ще торгував квітами. Вадим останні роки зловживав алкоголем. Періодично їздив на своєму автомобілі, підвозив свідка. Бачила, як за місяць до смерті ОСОБА_15 він їздив на своєму автомобілі та сплачував комунальні витрати, купував продукти харчування. Його матір була нетовариською жінкою. Проживали вона вдвох. Ніяких осіб, які б постійно доглядали за ними вона не бачила. Вадим самостійно скуплявся, приносив продукти харчування. Окрім доходу від продажу квітів у них була квартира, яку вони здавали. Всю фізичну допомогу по господарству надавав ОСОБА_16 . Матір мала захворювання ніг, виходила у двір, але за територію двору на виходила. Інших родичів у дворі вона не бачила.

Проаналізувавши наведені покази свідків, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не підтверджено жодних фактів постійного проживання позивача однією сім`єю та ведення спільного господарства, сімейного бюджету разом із спадкодавцем ОСОБА_5 . Навпроти свідки обох сторін лише вказували на періодичне, (не часте) відвідування спадкодавців сім`єю позивача та надання незначної допомоги, яка може охоплюватися розумною допомогою родичів, але не є спільним проживанням. Позивач проживав окремо за іншою адресою, а спадкоємці ОСОБА_23 та ОСОБА_20 самостійно проживали однією сім`єю до моменту своєї смерті 02 березня та ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також не було встановлено важкого матеріального стану сім`ї спадкодавців та життєве потребування сторонньої допомоги. Навпроти виявлено факт продажу в останні роки перед їх смертю квартири, яка була додатковою їх нерухомістю та отримання від продажу квартири грошового доходу, з якого родина могла утримувати себе, мала заощадження, отримувала пенсію. Покійний ОСОБА_4 мав у власності автомобіль Форд 2011 року випуску. Всі витрати по похованню ОСОБА_15 несла сама матір.

Вказані обставини підтвердили свідки обох сторін та узгоджуються з письмовими матеріалами справи.

При вирішенні спору та з`ясування можливості застосування положень статті 1264 та частини 2 статті 1259 ЦК України, суд виходить з наступних норм діючого законодавства, роз`яснень та судової практики Верховного суду.

Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» 21. при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Суд зазначає, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у справі підлягають встановленню, як факт проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Проте в ході розгляду справи не представлено достатніх доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю щонайменше п`ять років, що давало б підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після її смерті. А обставини щодо надання періодичної, несистемної допомоги у вигляді продуктів харчування позивачем померлій або прибирання в будинку не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї, або проживання однією сім`єю в будинку по АДРЕСА_2 та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України.

Більше того, щодо вимог позивача про застосування до спірних правовідносин положень частини 2 статті 1259 ЦК України, суд відзначає, що відповідно до даної статті фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року в справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження №61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19).

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для задоволення позову в частині зміни черговості спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані.

Так, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Судом встановлено, що позивач із сином періодично навідував спадкодавця ОСОБА_5 та допомагав їй продуктами харчування. При цьому не встановлено та недоведено, що така допомога була на постійній основі та здійснювалась лише за рахунок позивача.

Водночас встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 отримувала пенсію, мала у власності квартиру, яку в останні роки перед смертю продала та мала певні заощадження, проживала в будинку однією сім`єю разом із працездатним сином, у якого у власності був власний автомобіль Форд Фиеста, 2011 року.

Також встановлено, що син фізично допомагав матері, проживав із нею. ОСОБА_5 була особою похилого віку (77 років), проте матеріали справи не містять та позивачем не надано належних, допустимих письмових (медичних) доказів (медичну довідку, виписок, висновок експертизи, тощо) на підтвердження перебування спадкодавця ОСОБА_5 у безпорадному стані.

Аблітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок був безпосередньою причиною смерті ОСОБА_5 , проте доказів періоду тривалої наявності у неї даної хвороби та приведення її у безпорадний стан від цього матеріали справи не містять. Також відсутні жодні докази звернення спадкодавця за медичною допомогою. Допитані свідки вказували на те, що ОСОБА_5 виходила у двір та могла себе самостійно обслуговувати у побуті. Крім того, не виключається надання додаткової допомоги від рідного сина, з яким вона постійно проживала та вела спільне господарство.

Доводи позивача про те, що він останні 6 років опікувався спадкодавцем та надавав допомогу, не були підтверджені належними та допустимими доказами та самі по собі не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, зокрема щодо факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

З урахуванням цього суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування за законом відповідно до статті 1259 ЦК України, оскільки ці вимоги є недоведеними, та позивача, в цілому, не визнано спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування статті 1259 ЦК України.

До аналогічного висновку у подібній справі також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 22 квітня 2021 року по справі № 331/6453/18.

Таким чином з урахуванням всіх обставин суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позову, а тому у його задоволенні суд відмовляє.

Щодо застосованих у справі заходів забезпечення позову, то відповідно до частини 9 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із відмовою у позові заходи забезпечення позову, які були застосовані по справі за ухвалою суду від 04 вересня 2020 року, також підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 76, 77, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна у порядку спадкування за законом, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 вересня 2020 року, якою було заборонено приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіній Оксані Володимирівні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю, громадянину Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , по спадковим справам № 25/2020 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та № 29/2020 після смерті ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов