Провадження № 2/235/2080/21
Справа № 235/6603/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним біржового договору, визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним біржового договору, визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2001 року позивачка придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 , продавцем виступили ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в особі біржи ЮКФ «Феміда», що діяла на підставі договору № 12 від 28.08.2001, а також на підставі Угоди про членство на біржі № 77 від 14.05.2001. Підтвердженням придбання вищезазначеної квартири є біржовий договір купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний номер № 12 від 28.08.2001, зареєстрований у РТБ «КЛАССІК».

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець продав, а Покупець придбав трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п.2.1. розрахунок між Покупцем та Продавцем проведений у повному обсязі.

Біржовий контракт купівлі-продажу нерухомості № 12 від 28.12.2001 зареєстрований в КП «БТІ» від 12.09.2001 у кн. 29 реєстр 69, що відповідає умовам вищезазначеного контракту. Тобто, право приватної власності було зареєстровано в КП «БТІ».

Крім цього, відповідно до особих умов Контракту угоди, що зареєстровані на біржі, не підтягається нотаріальному посвідченню.

Правочин обома сторонами повністю виконаний. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

З цього моменту позивачка стала проживати за вищевказаною адресою, використовує квартиру для постійного проживання, зробила ремонт, регулярно оплачує комунальні послуги та утримує її в належному санітарно-технічному стані, тобто постійно та відкрито користується квартирою.

Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «БТІ» право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , на підставі біржового контракту купівлі-продажу нерухомості № 12 від 28.08.2001.

Позивачка звернулася до Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ Донецької області із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , але їй усно було відмовлено та повідомлено, що не можуть на підставі наданих документів, а саме біржового контракту купівлі-продажу нерухомості, зареєструвати право власності на неї з причин відсутності нотаріального посвідчення договору.

Позивачка просить суд визнати біржовий контракт купівлі-продажу нерухомого майна № 12 від 28.08.2001 квартири АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , зареєстрований РТБ «КЛАССІК» № 12 від 28.08.2001, дійсним; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року виключено з переліку відповідачів ОСОБА_5 , залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідача не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до біржового контракту купівлі-продажу нерухомості від 28 серпня 2001 року ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 , продавцем виступили ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в особі члена біржи ЮКФ «Феміда», що діяла на підставі договору № 12 від 28.08.2001, а також на підставі Угоди про членство на біржі № 77 від 14.05.2001 (а.с.9).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець продав, а Покупець придбав трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п.2.1. розрахунок між Покупцем та Продавцем проведений у повному обсязі.

Біржовий контракт купівлі-продажу нерухомості № 12 від 28.12.2001 зареєстрований в КП «БТІ» від 12.09.2001 у кн. 29 реєстр 69 (а.с.10). Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «БТІ» право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , на підставі біржового контракту купівлі-продажу нерухомості № 12 від 28.08.2001.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Звірове Красноармійського району (а.с.26).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачалась необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, на дату укладання договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 28.08.2001 року в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п. п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином в при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що умови договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 28.08.2001 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально. Така обставина перешкоджає позивачу у розпорядженні його майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству.

Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні договору купівлі-продажу (біржового контракту) від 28.08.2001 року було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним біржового договору, визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати біржовий контракт купівлі-продажу нерухомого майна № 12 від 28.08.2001 квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , зареєстрований РТБ «КЛАССІК» № 12 від 28.08.2001, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 . Адреса: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 . Адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_4 . Адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_2 . Адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2021 року.

Суддя: