КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 357/3376/20
провадження № 22-ц/824/1192/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року в складі судді Ярмоли О. Я.,

встановив:

30.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 01.07.2018 по 25.03.2020 в розмірі 26 298, 26 грн.

Посилалась на ті підстави, що є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком її дитини є ОСОБА_2 , який проживає окремо.

05.12.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2/357/4336/16, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 (50)% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2016 року.

З липня 2018 року по теперішній час відповідач не виконує рішення суду, аліменти на утримання дитини не сплачує, станом на 25.02.2020 утворилась заборгованість в сумі 26 298,26 грн.

З огляду на те, що загальна сума пені за період прострочення з 01.07.2018 по 25.03.2020 становить 93 026,06 грн, на підставі ч.1 ст.196 СК України просила позов задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що існуюча заборгованість відповідача по аліментам виникла з його вини.

Зазначила, що відносно ОСОБА_2 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пробувши під вартою три дні, ОСОБА_2 вийшов під заставу в розмірі більше 70 000 грн. Даний факт свідчить про те, що ОСОБА_2 мав кошти для сплати аліментів.

Звільнившись з Київського слідчого ізолятора у липні 2018 року, ОСОБА_2 лише в жовтні 2018 року став на облік як безробітний. За відсутності доказів необхідності відновлення документів, даний факт свідчить про його умисне непрацевлаштування. Непрацевлаштування відповідача не є підставою для несплати аліментів. З серпня 2019 року відповідач працює, проте аліменти не сплачує. У 2016 році відповідач отримав від неї 6 000 доларів США в порядку в порядку поділу майна подружжя та 49 970 грн під час викупу у нього частки квартири, що свідчить про те, що він мав кошти для сплати аліментів. Добровільно коштів на сплату аліментів відповідач не направляв.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зазначив, що відповідно до наданої суду довідки сума заборгованості на травень 2020 року складала 15 572,85 грн, проте позивачем не було заявлено про зміну позовних вимог.

При обрахунку заборгованості державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було враховано сплачені кошти ТОВ "ВКФ Електротехсервіс ЛТД" під час звільнення відповідача.

16.07.2018 він звертався до позивача з метою повідомлення реквізитів для сплати аліментів, проте відповіді не отримав.

З 12.10.2018 він перебував на обліку як безробітний в Білоцерківському МРЦЗ, звертався з заявами про перерахування сум в рахунок аліментів та заборгованості, на що отримав відмову.

Обов`язок з`ясування місця роботи боржника покладається на державного виконавця.

03.01.2019, 07.03.2019, 05.04.2019, 03.06.2019, 12.07.2019, 09.10.2019 він звертався до начальника Білоцерківського міського відділу ДВС з повідомленням та проханням надати актуальні реквізити стягувача для сплати аліментів; надати транзитний рахунок ДВС для сплати аліментів; не направляти відповіді на звернення боржника за адресою стягувача; направити виконавчий лист до Білоцерківського МРЦЗ для автоматичного стягнення аліментів, що свідчить про його бажання сплачувати аліменти.

Зазначив, що був змушений поновлювати вилучені поліцією документи, що унеможливлювало процес працевлаштування та постановку його на облік як безробітного. До матеріалів справи надано копії паспорту та ІПН відповідача з зазначенням дати їх видачі. Все майно залишилось у позивача. На його піклуванні перебуває мати, яка є інвалідом. Він працевлаштований та перераховує поточні суми аліментів та погашення заборгованості по аліментам.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2013 року, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , прізвище якої з 04.06.2019 змінено на ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.10.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю. О. у виконавчому провадженні №53091303 з примусового виконання виконавчого документа №2/357/4336/16 від 05.12.2016, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 15.10.2019 становить 14 087,76 грн (а.с.74).

Згідно розрахунку державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю. О. у виконавчому провадженні №53091303 з примусового виконання виконавчого документа №2/357/4336/16 від 05.12.2016, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 25.02.2020 становить 26 298,26 грн (а.с.5).

Згідно розрахунку державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасименко Ю. О. у виконавчому провадженні №53091303 з примусового виконання виконавчого документа №2/357/4336/16 від 05.12.2016, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.08.2018 року відсутня. Всього станом на 30.06.2020 заборгованість по сплаті аліментів становить 15 572,85 грн (а.с. 127).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, з урахуванням наданих боржником доказів оплати коштів, здійснила перерахунок заборгованості. Заборгованість ОСОБА_2 за період з серпня 2018 року по червень 2020 року становить 15 572,85 грн. Надані позивачем докази не доводять вину боржника у свідомому та безпричинному нехтуванні обов`язками по виконанню судового рішення про стягнення аліментів. Стягнення з відповідача пені за несплату аліментів порушить принцип пропорційності, справедливості та не сприятиме ефективному захисту прав дитини. За відсутності вини відповідача у виникненні боргу, ту обставину, що він деякий час не був працевлаштований, не мав доходу, добровільно направляв кошти в рахунок погашення боргу, оскаржував дії державного виконавця, тобто вчиняв дії для належного виконання рішення суду про стягнення аліментів, сплачує борг та поточні нарахування аліментів, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) перебуває виконавче провадження № 53091303 з примусового виконання виконавчого документа №2/357/4336/16 від 05.12.2016, по виконанню рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , прізвище якої з 04.06.2019 змінено на ОСОБА_1 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Здійснюючи перерахунок розміру заборгованості за аліментами, державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Герасименко Ю. О. встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.08.2018 відсутня.

При цьому заборгованість за період з серпня 2018 по лютий 2020 року становила 15826,85 грн, з урахуванням часткової сплати аліментів: у вересні 2018 року - 200 грн; у жовтні 2018 року - 202 грн; у листопаді 2018 року - 220 грн; у липні 2019 року - 1 000 грн; у вересні 2019 року - 600 грн; у листопаді 2019 року - 500 грн; у грудні 2019 року - 250 грн; у січні 2020 року - 250 грн; у лютому 2020 року - 860 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що боржником було оспорено розрахунок заборгованості від 30.06.2020.

З цього розрахунку вбачається, що відповідач нерегулярно і не у повному обсязі сплачував аліменти, а у серпні, грудні 2018 року, січні - червні, серпні, жовтні 2019 року аліменти взагалі не сплачував.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 30.07.2018 звільнений з посади директора Київської філії ТОВ "ВКФ "Електротехсервіс ЛТД" за згодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 38-39).

Відповідно до довідки Білоцерківського МРЦЗ від 19.10.2018 №3282, ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний з 12 жовтня 2018 року (а.с.60).

Відповідно до відомостей трудової книжки, ОСОБА_2 01.02.2019 прийнятий на посаду директора ТОВ "ВКФ "Електротехсервіс ЛТД" та 22.03.2019 звільнений за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.40).

Відповідно до довідки Білоцерківського МРЦЗ від 17.09.2019 №2584, ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний з 02 квітня 2019 року (а.с.60).

09.04.2019 ОСОБА_2 розпочато виплату допомоги по безробіттю, яку припинено 16.09.2019, поновлено 05.11.2019 та скорочено 08.11.2019.

Та обставина, що 17 липня 2018 року щодо відповідача було відкрито кримінальне провадження №0000238 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.156 КК України, він був затриманий та знаходився під вартою в Київському слідчому ізоляторі з 24 липня 2018 року по 26 липня 2018 року (а.с.54), неможливість останнього у зв`язку з цим працевлаштуватись, не свідчить про відсутність його вини у виникненні боргу за аліментами.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем надані суду належні та достатні докази, які не були спростовані відповідачем, про наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на лютий 2020 року становила 15 826,85 грн.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Для відповідача така відповідальність встановлена ст. 196 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під час судового розгляду відповідач не заперечував, що був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів, а відтак був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходу, однак свій обов`язок належним чином не виконував.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, доводи апеляційної скарги та позовні вимоги, пеня обраховується за період з 1 серпня 2018 року по 25 лютого 2020 року станом на 23.03.2020 виходячи з такого розрахунку:

серпень 2018р. - 1 780,25 х 1% х 571 день = 10 165,23 грн

вересень 2018р. - 1 580,25 х 1% х 541 день = 8 549,15 грн

жовтень 2018р. - 577,50 х 1% х 510 днів = 2 945,25 грн

листопад 2018р. - 559,50 х 1% х 480 днів = 2 685,60 грн

грудень 2018р. - 813 х 1% х 449 днів = 3 650,37 грн

січень 2019р. - 813 х 1% х 418 днів =3 398,34 грн

лютий 2019р. - 1 100 х 1% х 390 днів =4 290 грн

березень 2019р. - 942,85 х 1% х 359 днів = 3 384,83 грн

квітень 2019р. - 849,50 х 1% х 329 днів = 2 794,85 грн

травень 2019р. - 849,50 х 1% х 298 днів = 2 531,51 грн

червень 2019р. - 849,50 х 1% х 268 днів = 2 276,66 грн

липень 2019р. - 59 х 1% х 237 днів = 139,83 грн

серпень 2019р. - 1059 х 1% х 206 днів = 2 181,54 грн

вересень 2019р. - 459 х 1% х 176 днів = 807,84 грн

жовтень 2019 - 1059 х1% х 145 днів = 1 535,55 грн

листопад 2019 - 559 х 1% х 115 днів = 642,85 грн

грудень 2019 - 809 х 1% х 84 дні =679,56 грн

січень 2020 - 859 х 1% х 53 дні =455,27 грн

лютий 2020 - 249 х 1% х 24 дні =59,76 грн

Отже, за прострочення сплати аліментів за період з 1 серпня 2018 року по 25 лютого 2010 року, згідно заявлених позовних вимог, загальний розмір пені становить 53 173, 99 грн.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, що неустойка (пеня) може бути не більше 100 відсотків заборгованості, згідно розрахунку заборгованості від 30.06.2020 заборгованість станом на лютий 2020 року становила 15 826,85 грн, тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, так як підстав, наведених у ч. 2 ст. 196 СК України, для зменшення розміру неустойки відповідачем наведено не було.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102 грн (840,80 грн +1 261,20 грн).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2020 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 826,85 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2 102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт