Справа № 683/1452/21
Провадження № 2/686/5925/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

25 травня 2021 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 32 731 грн. 21 коп., вказавши, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою на отримання кредиту та надав всі необхідні документи. ПАТ «Дельта Банк», розглянувши заяву відповідача та надані до неї документи, прийняв позитивне рішення про надання кредиту. Як результат, між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 003- 22001-060413 від 06.04.2013 року, відповідно до умов якого, ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 22 063 грн. 56 коп., з кінцевим строком погашення до 05.05.2016 року.

Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув у строки, визначені Кредитним договором тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги ПАТ «Дельта Банк» щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором відповідачем були проігноровані, а заборгованість не сплачена.

27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 003-22001-060413 від 06.04.2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , прострочена заборгованість за яким, станом на 14.05.2021 року складає 32 731 грн. 21 коп.

Додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимог, новим кредитором не було здійснено. Всі нарахування пені та відсотків були здійсненні первинним кредитором - ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, не сплачена заборгованість за кредитним договором № 003-22001-060413 від 06.04.2013 року складає 32 731,21 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , а також, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2021 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14 липня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов, де зазначив, що він заперечує проти позовних вимог та не визнає вказані в ньому обставини повністю, вважає їх необгрунтованими та протиправними з наступних підстав: відповідно до наданих позивачем документів, можливий кредитний договір № 003-22001-060413 був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 06.04.2013 року із закінченням строку його дії 05.05.2016 року та на умовах, що передбачали отримання товару (послуг) та прийняття цього товару в заставу Банком. Згідно ст. 256, 257, 253, 254 ЦК України позовна давність для звернення до суду за вимогою захисту свого права встановлюється тривалістю у три роки та перебіг її строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. П. 1 статті 261 Цивільного кодексу України зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, так як строк дії кредитного договору, вказаний у заяві № 003- 22001-060413 від 06.04.2013 року - 37 місяців і жодних додаткових зобов`язань про збільшення позовної давності між відповідачем та банком підписано не було, то позовна даність сплила 07.04.2019 року. Відповідно до п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також, ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що позивачем не було надано до суду оригінал договору № 003-22001-060413 від 06.04.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , як доказ виникнення договірних взаємних зобов`язань, лише заява № 003-22001-060413 від 06.04.2013 року, яка передбачає пропозицію укласти договір та не тягне за собою виникнення у Банку обов`язку щодо її погодження згідно п. 2.4 заяви. Заява не містить нумерації сторінок, отже неможливо визначити, чи всі умови частини 5 вказані у документі. Копія заяви про пропозицію укласти договір не є належним і допустимим доказом існування кредитних правовідносин. Також відсутні оригінали документів, які би підтверджували виконання зобов`язань ПАТ «Дельта Банк» з надання кредиту відповідачу, зокрема, немає доказів відкриття поточних або карткових рахунків, на які би був перерахований виданий кредит. Відсутній оригінал Графіку платежів, який зазначений у заяві № 003- 22001-060413 від 06.04.2013 року як наведений у Додатку 1 та має передбачати чіткий графік повернення кредитних коштів. Також, позивачем не було надано жодних доказів щодо отримання відповідачем вказаних у заяві № 003-22001-060413 від 06.04.2013 товарів (послуг) між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , обумовлений товар він не отримував, отже встановлені умови щодо мети (цільового призначення) виконані не були. Згідно п. 1 та п. 1.2 ч. 5 вказаної заяви, Банк приймає товар в заставу, отже відповідно до п. 1 ст. 546 Цивільного Кодексу України, зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Банк своїм правом не скористався.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2021 року цивільну справу за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було передано за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою від 08 вересня 2021 року суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Палінчак О.М. прийняв справу № 683/1452/21 до свого провадження.

Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у прохальній частині позову заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, правову позицію з приводу позову висловив у відзиві на позов.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов заявив клопотання про застосування до вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна» встановленого законом строку позовної давності.

З даного приводу судом встановлено наступне.

Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову.

Проте, як вбачається з наданих ТОВ «Росвен Інвест Україна» до суду документів, його вимоги до ОСОБА_1 не є обґрунтованими.

06 квітня 2013 року між відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з Заявою № 003-22001-060413 щодо отримання кредиту на купівлю товарів. Згідно із зазначеною Заявою, яку відповідач ОСОБА_1 підписав, останній погодився з тим, що ця Заява разом Правилами надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» та Тарифами банку складає між ним та банком кредитний договір.

Згідно із підписаною Заявою № 003-22001-060413, відповідач ОСОБА_1 просив Банк надати йому кредит у сумі 22 063 грн. 56 коп., зі сплатою процентної ставки на рівні 0,01% річних, процентна ставка є фіксованою, строк кредиту 37 місяців, на купівлю товарів, рахунок для погашення заборгованості - НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 5 цієї Заяви, погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно не пізніше 6 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 856,00 грн., у відповідності до Графіка платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї Пропозиції на відкритий рахунок.

Також, у Заяві зазначено, що невід`ємною складовою цієї Пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з якими позичальник попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення неухильно зобов`язується дотримуватись.

27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір № 410/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним «кредитним договором від 22 березня 2013 року», укладеним між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копією вказаного Договору про відступлення прав вимоги та Витягом з реєстру передачі прав вимоги до цього договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Росвен Інвест Україна» зазначає про наявність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 17 784 грн. 42 коп., з яких: 17 784 грн. 42 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 9 886 грн. 86 коп. - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 580 грн. 13 коп. - 3% річних та 3 479 грн. 80 коп. - інфляційні втрати.

Однак, вищевказані доводи позивача не знаходять свого підтвердження, оскільки ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу та підстав складення даного розрахунку заборгованості справа не містить. Позивачем не зазначено та не обґрунтовано, на яких підставах розраховано вказану заборгованість.

Також, позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» не було надано суду Графіку платежів, Правил надання послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» та Тарифів банку, які б разом з Заявою, підписаною відповідачем 06.04.2013 року, повинні були складати кредитний договір, що укладений між відповідачем та ПАТ «Дельта Банк»; також, не надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, зазначеного у Заяві від 06.04.2013 року, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів (будь-яким способом) відповідачу ОСОБА_1 , наявність простроченої заборгованості, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1085 ЦК України якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, для встановлення факту відступлення права вимоги ПАТ «Дельта Банк», суду необхідно встановити факт відступлення права вимоги по договору, дату відступлення права вимоги, а також, які саме права вимоги передаються позивачеві.

З поданих позивачем до суду документів вбачається, що 27.04.2018 року між ПАТ «Дельта банк» відступило позивачу право вимоги до боржників, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору на умовах вказаних Основними Договорами, сплати Боржниками грошових коштів, відсотків, штрафних санкцій, у розмірах, вказаних Додатку № 1 до Договору.

Отже, Договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами передбачено, що Додаток № 1 до Договору містить інформацію, зокрема, про розмір грошових зобов`язань кожного з боржників з переліком їх особистих даних.

Позивач на підтвердження своїх вимог, викладених в позовній заяві надав суду Витяг з реєстру передачі прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К від 27.04.2018 року. Однак, вказаний Витяг завірений представником позивача за довіреністю, ОСОБА_2 , який відповідно до копії довіреності № 02/01-21, на підставі якої він діяв на момент звернення з позовною заявою до суду в інтересах позивача, не мав право завіряти витяги на їх відповідність договорам, які укладалися від імені позивача, в тому числі додатків до них. Тому суд не може прийняти цей доказ, як достовірний

Крім того, з Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К від 27.04.2018 року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» жодним чином не вбачається факт передачі ПАТ «Дельта банк» своїх прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як і наявності підпису повноважного представника ПАТ «Дельта Банк».

Суд також не має можливості встановити юридичний зв`язок Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К від 27.04.2018 року з реєстром боржників, який наведений в Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К від 27.04.2018 року, який був би належним доказом наявності в позивача права вимоги до відповідача за його можливими зобов`язаннями перед ПАТ «Дельта Банк».

Отже, в суду є обґрунтовані сумніви, що вказаний Витяг дійсно відповідає положенням Додатку №1 до Договору факторингу.

У наданому позивачем Витягу також не зазначено: валюти зобов`язань (гривня або іноземна валюта), початкової суми тіла кредиту, початкового простроченого залишку, початкових процентів, терміну прострочення по кожному платежу, тощо.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що окрім Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 409/К від 27.04.2018 року, підписаного одноособово представником позивача, позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за його зобов`язаннями перед ПАТ «Дельта Банк» та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед ПАТ «Дельта банк» в розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Крім того, позивачем також не надано підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 взагалі повідомлявся про перехід прав вимоги за зобов`язаннями перед ПАТ «Дельта Банк» до нового кредитора.

Також, у позовній заяві вказано, що про наявну заборгованість відповідач попереджався ТОВ «Росвен Інвест Україна» шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості, однак зазначене твердження не підтверджено жодним доказом.

Таким чином, позивачем не доведено жодними доказами ту обставину, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , виникло у Банку, та було передано ним ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, а також, в якому саме обсязі зобов`язань позичальника та на яких умовах банк відступив право вимоги за вищевказаним договором, та того, що відповідач був повідомлений про перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні за кредитним договором.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовна заява ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не доведено факт переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна», не надано доказів письмового повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та не доведено суму заборгованості за кредитним договором, як і факту існування кредитних зобов`язань у ОСОБА_1 перед Банком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256-258, 261, ч. 3, 4 ст. 267, ст. ст. 512, 526, 625, 626, ч. 1 ст. 1048, ч. 1, 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, ст. 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду 27 жовтня 2021 року.

Суддя: О.М. Палінчак