№ 263/6114/21
№ 2/263/1842/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М.,

за участю секретаря Астахової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугами теплопостачання,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ККП «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугами теплопостачання.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартири зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання.

Опалювальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, особовий рахунок № НОМЕР_1 , складає 56,56 кв.м. В результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню відповідачем вносилась не в повному обсязі, за період з 01.12.2012 року по 01.05.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 39350,44 грн. Сума заборгованості відповідача за послуги централізованого опалення за період з 01.12.2012 року по 01.05.2021 р. становить 52360,07 грн., із яких основна сума боргу 39350,44 грн., 3% річних 3329,64 грн., сума інфляційних витрат 9679,99 грн.

У зв`язку із чим, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 67, 68, 162, 179 ЖК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2270 грн.

Судом на адресу відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача.

До суду надійшла відповідь з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, згідно з якою відповідач в м.Маріуполь не зареєстрований.

11.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він не заперечував проти заочного вирішення справи, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як слідує зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом установлено, що відповідно до відповіді з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 01.06.2021 відповідач в м.Маріуполь не зареєстрований.

Також судом встановлено, що відповідач набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.02.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується відповідним витягом (а.с.5-6).

Згідно з розрахунком заборгованості (розшифровка особового рахунку) за адресою: АДРЕСА_1 , за послуги централізованого опалення за період з 01.12.2012 року по 01.05.2021 року заборгованість становить 52360,07 грн., із яких основна сума боргу 39350,44 грн., 3% річних 3329,64 грн., сума інфляційних витрат 9679,99 грн.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості за послугами теплопостачання.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

В даному випадку позивачем не доведено, що відповідач користувався наданими послугами з 01.12.2012 року, оскільки, як вказано вище, в м.Маріуполі відповідач не зареєстрований, а право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , набув з 02.02.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевикладене узгоджується із правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року по справі № 686/6276/19.

У той же час, з приводу заборгованості, яка виникла після набуття відповідачем права власності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа, або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію врегульовані статтею 20 Закону України «Про теплопостачання»

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Цей обов`язок споживача кореспондується також з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так, представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання, яка утворилась за період з за період з 01.12.2012 року по 01.05.2021 р. та становить 52360,07 грн., із яких основна сума боргу 39350,44 грн., 3% річних 3329,64 грн., сума інфляційних витрат 9679,99 грн. Проте, сума заборгованості відповідача з часу набуття права власності на вказану квартиру, тобто за період з 02.02.2021 р. по 01.05.2021 р. становить 3368,36 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. Суду також не представлений розрахунок та обґрунтування нарахування інфляційної складової боргу та 3% річних з простроченої суми за визначений судом період, тому в цій частині також слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги, які підлягають задоволенню: 3368,36 грн. *100% : 52360,07 грн. ціни позову = 6,43 %), тобто 6,43 % від ціни позову (6,43% *2270,00 грн. :100%), що складає 145,96 грн.

Керуючись ст. ст. 256, 261, 264, 267, 525, 526, 610, 625, 653 ЦК України, ст. ст. 66, 67, 68, 162, 179 ЖК Української РСР, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлові-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 158, 160, 263265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугами теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), на користь Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» заборгованість за користування тепловою енергією за період з 02 лютого 2021 року по 01 травня 2021 року у розмірі 3368,36 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), на користь Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» судовий збір у розмірі 145,96 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Томілін