Справа № 951/408/21
Справа № 2/951/200/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі судді Чорного І.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якій просила визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Для розгляду малозначних справ призначене спрощене провадження (ч.4 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Предметом позовних вимог є втручання в конвенційне право на повагу до житла, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом не є малозначним і не може вважатися справою незначної складності.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції.

За вказаних обставин, суддя приходить до переконання, що розгляд даного позову не може здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно п. 11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України, з 01.01.2019 року представництво відповідно до статті 131-2 Конституції у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Позовну заяву до Козівського районного суду Тернопільської області, від імені ОСОБА_1 підписано і подано її представником ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності від 30.09.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук В.Б..

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повноважень представника позивача Янішевського В.В. як адвоката, відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таким чином, долучена до матеріалів позовної заяви копія довіреності від 30 вересня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 не може слугувати належним доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_3 щодо підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, встановивши, що позовна заява подана та підписана представником позивача ОСОБА_3 , який не є адвокатом, суддя дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, оскільки позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Крім того, суддя роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч. 4 ст. 185, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом разом із доданими до неї документами - вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Чорний