П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 566/1205/20

Провадження № 22-ц/4815/670/21

Головуючий у Млинівському районному суді

Рівненської області: суддя Хомицька А.А.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини):

о 13 год. 37 хв. 10.02.2021 у смт. Млинів

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 19.02.2021

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області (далі Острожецька сільська рада) про визнання незаконним та скасування рішення №1470-37/2020 від 11 вересня 2020 року "Про поновлення договору з громадянином ОСОБА_1 ", зобов`язання повторно розглянути заяву про продовження договору оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2010 року, що зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" №7. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 04 жовтня 2010 року між сторонами було укладено договір оренди землі, що зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" №67. За його умовами, в оренду на строк у 10 років передано земельну ділянку водного фонду для риборозведення в с. Радянське (зараз с. П`яннє) Млинівського району Рівненської області загальною площею 7, 5601 га, з яких 1, 0834 га склали сільськогосподарські угіддя, в т.ч. 1, 0834 га пасовищ; 2, 4493 га відкриті заболочені землі, в т.ч. низинні 2, 4493 га; внутрішні води 4, 0274 га, в т.ч. під ставками 4, 0274 га. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк, з огляду на що він повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії повідомити письмово орендодавця про свій намір продовжити дію. В подальшому між сторонами планувалося укласти додаткову угоду до договору оренди землі, в зв`язку з чим позивачу мала бути передана в оренду новосформована із земель пасовища та заболочених земель ділянка площею 4, 9700 га, кадастровий номер: :01:003:0161, якою фактично він не користувався, але сплачував орендну плату. Через недосягнення ними істотних умов договору ця угода укладена не була.

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду для потреб риборозведення в межах населеного пункту площею 4, 97 га строком на 10 років. До заяви позивач долучив проект додаткової угоди, де в пункті 2 зазначалося про оренду 4, 97 га земельної ділянки, в т.ч. під ставками 4, 0274 га, проте органом сільського самоврядування йому було відмовлено з посиланням на ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та вказано про припинення переважного права орендаря на поновлення договору. З цього приводу 11 вересня 2020 року Острожецькою сільською радою було прийнято рішення №1470-37/2020 "Про поновлення договору з громадянином ОСОБА_1 ", яке оспорюється позивачем.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Острожецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, які полягали у невідповідності висновків суду обставинам справи, що потягнуло неправильне застосування норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що в ході використання орендованої земельної ділянки заявником було встановлено, що її частину пасовище і заболочені землі неможливо використовувати за цільовим призначенням, оскільки місцеві жителі користуються нею з метою випасу худоби та сінокосіння. При цьому орендну плату за частину орендованої землі все одно необхідно було сплачувати. З огляду на такі обставини в 2015 році орендодавцем пасовище і заболочені землі загальною площею 4, 9700 га було виділено в окрему земельну ділянку, яка фактично використовувалася для рибогосподарських потреб, виготовлено технічну документацію, присвоєно їй кадастровий номер: :01:003:0161, а 25 січня 2016 року здійснено її державну реєстрацію. Між сторонами було досягнуто домовленості про майбутнє укладення додаткової угоди до договору оренди землі. Однак через істотні умови згоди щодо укладення цього правочину досягнуто не було. При цьому орендну плату заявник сплачував до закінчення строку дії договору. 02 вересня 2020 року він звернувся до орендодавця з заявою про поновлення договору оренди, відмову про що отримав лише 24 вересня 2020 року разом з копією відповідного рішення органу сільського самоврядування, що оспорюється. Дане рішення мотивоване тим, що сторони не досягли домовленості з приводу істотних умов договору, а саме щодо площі земельної ділянки.

Вважає, що його дії узгоджуються із положеннями ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 777 ЦК України, а також висновком, що викладений у постановах Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі №912/1586/17, від 03 липня 2019 року у справі №394/124/18, від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18. Так, зазначений висновок засвідчив, що орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця з дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, в свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; може запропонувати свою редакцію істотних умов договору. Слід мати на увазі, що заперечення орендодавця мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, вказані у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, чи містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Заявник доводив, що неодноразово наголошував у судовому засіданні на врахуванні зазначених правових позицій, однак суд залишив їх без уваги. Суд також не врахував той факт, що, прийнявши оспорюване рішення, відповідач таким чином одразу завершив процедуру розгляду заяви про поновлення договору, ухилившись від участі врегулювання розбіжностей щодо умов продовження чинного договору оренди, чим позбавив позивача законного права на продовження договору оренди. При цьому його не було запрошено на засідання комісії з питань земельних відносин, містобудування, екології, охорони навколишнього середовища, а також на засідання позачергової тридцять сьомої сесії восьмого скликання Острожецької сільської ради.

З наведених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши постанову, якою визнати незаконним і скасувати оспорюване рішення та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання продовження договору оренди земельної ділянки від 04.10.2010, зареєстрованого у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" №7.

У поданому відзиві Острожецька сільська рада, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити. При цьому посилалася на додержання правил ст. 33 Закону України "Про оренду землі", адже не погодилася із запропонованими ОСОБА_1 змінами істотних умов договору. Більше того, орган сільського самоврядування вважає, що переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк може бути реалізоване перед іншими претендентами на оренду і за інших рівних умов. Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення прав або інтересів до відповідної земельної ділянки інших осіб не було, тому переважне право позивача на укладення договору щодо інших осіб, порушеним не було.

Крім цього, правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 13 червня 2019 року у справі №912/1586/17, від 03 липня 2019 року у справі №394/124/18, від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18, на який покликається заявник, не регулює спірних правовідносин через те, що вони відрізняються. Тому положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосованими бути не можуть.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 04 жовтня 2010 року між Радянською сільською радою Млинівського району Рівненської області як орендодавцем і ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, за умовами 1.) якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для риборозведення, що знаходиться в с. Радянське (зараз с. П`яннє) Млинівського району Рівненської області; 2.) в оренду передається земельна ділянка загальною площею 7, 5601 га, з яких: сільськогосподарських угідь 1, 08 34 га, в т.ч. пасовища 1, 0834 га; відкриті заболочені землі 2, 4493 га, в т.ч. низинні 2, 4493 га; внутрішні води 4, 0274 га, в т.ч. під ставками 4, 0274 га; 4.) в оренду передається лише земельна ділянка; 5.) проіндексована нормативна грошова оцінка земельної ділянки склала 247 415, 24 гривні; 6.) земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню; 7.) інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, відсутні; 8.) договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію; 43.) цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстровано у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 жовтня 2010 року №67.

З копії акта приймання-передачі земельної ділянки від 04 жовтня 2010 року видно, що орендодавець передала орендарю земельну ділянку площею 7, 5601 га, з яких: 1, 0834 га сільськогосподарських земель, в т.ч. 1, 0834 га пасовищ; 2, 4493 га відкритих заболочених земель, в т.ч. низинних 2, 4493 га; 4, 0274 га внутрішніх вод, в т.ч. під ставками 4, 0274 га, яка розташована в межах населених пунктів Радянської сільської ради, а орендар прийняв вказану ділянку в оренду.

Копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.01.2016 свідчить про наявність інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :01:003:0161, місце розташування Рівненська область, Млинівський район, с. Радянське, цільове призначення 10.07 для рибогосподарських потреб, категорія земель землі водного фонду для рибогосподарських потреб, форма власності комунальна, площа земельної ділянки 4, 9700 га.

В подальшому, 02 вересня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Острожецької об`єднаної територіальної громади з заявою про поновлення договору оренди на земельну ділянку водного фонду, що зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" від 04.10.2010 №67, яка розташована на території с. П`яннє Млинівського району в межах населеного пункту, площею 4, 97 га, кадастровий номер: :01:003:0161 для потреб риборозведення, терміном на 10 років. Заяву відповідачем отримано тог ж дня, що сторонами не заперечується.

З проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з державною реєстрацією №67 від 04.10.2010, долученої до заяви, вбачається така пропозиція позивача: 1.) поновити зазначений договір оренди на новий термін на 10 (десять) років до 04 жовтня 2030 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію; 2.) пункт 2 договору викласти таким змістом: "В оренду передається земельна ділянка площею 4, 97 га, в т.ч. під ставками 4, 0274 га".

Невдовзі, 11 вересня 2020 року, Острожецькою сільською радою прийнято рішення №1470-37/2020, яким відмовлено позивачу у поновленні договору оренди земельної ділянки водного фонду, що зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії центру ДЗК від 04.10.2010 №7, у зв`язку з недосягненням домовленості щодо істотних умов договору, а саме щодо площі земельної ділянки.

21 вересня 2020 року відповідачем було направлено ОСОБА_1 листа за №906, де зазначалося про незгоду Острожецької сільської ради із зміною істотних умов договору. Мотивовано тим, що відповідно до пункту 2 договору оренди землі від 04 жовтня 2010 року об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 7, 5601 га, тоді як проектом додаткової угоди пропонується викласти цей пункт в такій редакції: "В оренду передається земельна ділянка площею 4, 97 га, в т.ч. під ставками 4, 0274 га". За положеннями частин 4, 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється; за наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. З урахуванням наведеного Острожецька сільська рада своїм рішенням №1470 від 11.09.2020 "Про поновлення договору з громадянином ОСОБА_1 " не погодилася із позивачем у поновленні договору оренди земельної ділянки водного фонду через недосягнення домовленості з приводу істотних умов договору, а саме площі земельної ділянки.

Вважаючи, що оспорюване рішення порушує його суб`єктивні права на поновлення оренди землі, у жовтні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Острожецької сільської ради, де вимагав визнати його незаконним і скасувати, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про продовження договору оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2010 року, зареєстрованого у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" №7.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення позову, адже при укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Однак відповідач у передбачений законом строк розглянув заяву ОСОБА_1 , прийнявши рішення про відмову заявнику у поновленні строку договору оренди земельної ділянки водного фонду з огляду на недосягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а саме площі земельної ділянки.

Оскільки Острожецькою сільською радою заперечувалося проти укладення у запропонованій позивачем редакції договору, тому відповідачем не було порушено положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та встановлену договором оренди землі від 04 жовтня 2010 року процедуру вирішення заяви ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і у разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

За правилами частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовим висновком, зробленим Верховним Судом у постановах від 13 червня 2019 року у справі №912/1586/17 та від 03 липня 2019 року у справі №394/124/18, встановлено, що після отримання листа-повідомлення орендаря орендодавець зобов`язаний: 1.) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2.) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3.) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4.) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Зазначені положення слід розуміти таким чином: а.) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, в свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б.) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18, продовжуючи попередню думку, висловив правову позицію, що наведені положення встановлюють порядок врегулювання розбіжностей щодо умов договору, при цьому прямо передбачаючи можливість усунути в межах встановленого терміну розбіжності, що виникли під час відповідного листування. Тобто навпаки врегульовано порядок узгодження розбіжностей, що виникли між сторонами чинного договору оренди стосовно майбутнього продовження відповідних правовідносин, та надає їм можливість до моменту закінчення строку дії договору врахувати та врегулювати всі зауваження шляхом надсилання відповідних пропозицій один одному. Однак встановлені судами обставини достеменно свідчать про те, що відповідач ухилився від участі у передбаченому Законом України "Про оренду землі" процесу врегулювання розбіжностей щодо умов продовження чинного договору оренди, чим безпідставно позбавив позивача, як добросовісного користувача, права на продовження договору оренди.

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги також те, що Острожецька сільська рада, прийнявши оспорюване рішення, односторонньо завершила процедуру розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення договору та ухилилася від участі у передбаченому Законом України "Про оренду землі" процесі врегулювання розбіжностей щодо умов продовження чинного договору оренди, чим безпідставно позбавила орендаря, як добросовісного користувача, права на продовження договору оренди землі. При цьому слід ураховувати, що відповідач прийняв рішення №1470-37/2020 від 11 вересня 2020 року на підставі висновків і рекомендацій постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, екології, охорони навколишнього природного середовища органу сільського самоврядування. Проте позивача, як орендаря, який належно виконував обов`язки за умовами договору, не було запрошено на засідання зазначеної комісії з метою обговорення та узгодження істотних умов договору оренди землі, які він просив поновити, як і на засідання позачергової тридцять сьомої сесії восьмого скликання Острожецької сільської ради, де було прийняте оспорюване рішення. Орендодавець не провів зі стороною за договором жодних листувань, не запропонував своєї редакції істотних умов договору оренди землі, позбавивши ОСОБА_1 можливості запропонувати поновлення договору на попередніх умовах, що призвело до де-факто недопущення використати своє переважне право на поновлення правочину. Тобто рішення органу сільського самоврядування очевидно є передчасним і прийнятим без повного з`ясування усіх обставин, що стосуються спірних правовідносин.

Щодо заперечень Острожецької сільської ради, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що відповідачем було додержано вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі", адже він управі не погодитися із запропонованими ОСОБА_1 змінами істотних умов договору, а також, що переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк може бути реалізоване перед іншими претендентами на оренду і за інших рівних умов, то з ними погодитися неможливо.

Так, фактично відповідач вказує про наявність у нього дискреційних повноважень у земельних правовідносинах, тобто, що орган місцевого самоврядування лише за власним розсудом вирішує задовольняти чи відмовляти у задоволенні клопотання про надання земельної ділянки, зокрема, в оренду. Натомість відповідні доводи сприймаються як такі, що спотворюють саме поняття дискреційності повноважень органів, наділених владними правами. Дискреційні повноваження - це діяльність адміністративного органу в рамках наданих повноважень з обрання альтернатив, запропонованих законом, з урахуванням, що кожна з них є законною, виходячи із цілей та принципів діяльності, з урахуванням конкретних обставин справи. Суди, як правило, звертають увагу на обов`язок цих органів діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, установлений в ст. 19 акта найвищої юридичної сили. Тому встановлення судами обставин недотримання цього положення має наслідком виникнення підстав для визнання відповідних дій протиправними та для поновлення прав, які такими діями були порушені.

Такий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18.

Не можна погодитися через їх необґрунтованість і з аргументами відповідача про неможливість застосування при розгляді справи правових позицій, зафіксованих у постановах Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі №912/1586/17, від 03 липня 2019 року у справі №394/124/18 та від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18.

За існуючими обставинами не ґрунтуються на матеріалах справи і є голослівними твердження Острожецької сільської ради про відсутність інших претендентів на укладення договору оренди землі, що унеможливлює існування переважного права у позивача.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для прийняття нової постанови про задоволення позову відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є незастосування судом попередньої інстанції норм матеріального права, які підлягали до застосування.

На підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 777 ЦК України, постанов Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі №912/1586/17 та від 03 липня 2019 року у справі №394/124/18, від 09 липня 2019 року у справі №908/2315/18, керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати рішення Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області №1470-37/2020 від 11 вересня 2020 року "Про поновлення договору з громадянином ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Острожецьку сільську раду Млинівського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення договору оренди на земельну ділянку водного фонду, що зареєстрований у Млинівському районному відділі Рівненської регіональної філії "Центру ДЗК" від 04.10.2010 №67, що розташована на території села П`яннє Млинівського району Рівненської області в межах населеного пункту, площею 4, 97 га, кадастровий номер: :01:003:0161, для потреб риборозведення, терміном на 10 (десять) років.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

С.С.Шимків