ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Херсон

номер справи: 661/2313/18

номер провадження: 22-ц/819/1746/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області в складі судді Матвєєвої Н.В. від 17 грудня 2018 року, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Крамчанін Сергій Алімович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про визнання недійсним договору іпотеки,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі ПАТ «Альфа Банк»), треті особи: приватний нотаріус Крамчанін С.А., Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» (далі - ТОВ «Південенерго») про визнання недійсним договору іпотеки.

Позов мотивований тим, що 04 вересня 2009 року ОСОБА_1 придбала майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Майнові права на момент здійснення правочину належали ОСОБА_5 на підставі договору № 617 про участь в будівництві, укладеному з ТОВ «Південенерго». Пунктом першим додаткової тристоронньої угоди від 04 вересня 2009 року до договору № 617 про участь у будівництві від 21 грудня 2007 року, сторони змінили учасника договору з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 .

Після вводу житлового будинку в експлуатацію позивачка на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 22 грудня 2009 року № 495 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2009 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,9 кв. м, житлова площа 16,7 кв. м.

ОСОБА_2 згідно попереднього договору від 23 грудня 2005 року № 251, договору від 16 січня 2008 року № 4 про участь у будівництві, укладеного з ТОВ «Південенерго», придбала майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Після вводу в експлуатацію житлового будинку, на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 23 лютого 2010 року № 105 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 01 квітня 2010 року, а саме на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 64,1 кв. м, житловою площею 29 кв. м.

У серпні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сергеєвої О.А. із заявою про продаж належної їй квартири АДРЕСА_1 , де їй було повідомлено, що вказана квартира знаходиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек на підставі договору іпотеки від 06 березня 2007 року № 1122, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк».

Також було встановлено, що на підставі договору іпотеки від 06 березня 2007 року № 1122, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Крамчаніним С. А., об`єктом обтяження є квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , власниками яких є позивачі.

Вважають зазначений договір іпотеки від 06 березня 2007 року № 1122 недійсним, оскільки на час його укладення стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом № 800-VI від 25 грудня 2008 року.

Посилаючись на те, що оскаржуваний договір іпотеки порушує права позивачів як власників нерухомого майна, перешкоджає їм розпорядитися своєї власністю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати недійсним договір іпотеки від 06 березня 2007 року № 1122, укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк» в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом :

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 .

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки №1122 від 06 березня 2007 року (№ 02-23-Ф070149К-344), укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк» в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом: двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_6 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», залишено без задоволення, рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року, залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 28 липня 2021 року задоволено касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк». Постанову Херсонського апеляційного суду від 23 січня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3, а.с. 216-221).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що оспорюваним договором передано в іпотеку майнові права на квартири, які належать позивачам, тому вони відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України мають право оспорювати зазначений іпотечний договір в судовому порядку, оскільки цей договір стосується їх прав та інтересів та перешкоджає в реалізації їх прав власності на нерухоме майно. Враховуючи, що на час укладення спірного договору іпотеки 06 березня 2007 року стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 неправомірно передав в іпотеку зазначені майнові права АКБ СР «Укрсоцбанк», а тому цей договір в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_4 є недійсним.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не надав належної оцінки доказам, неправильно встановив факти, які мають юридичне значення для вирішення справи, а отже рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що законодавець у Законі України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, наділив особу правом передати в іпотеку об`єкт незавершеного будівництва, який вона набуде у власність у майбутньому. В даному випадку в заставу (іпотеку) було передано нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця, тому суд дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для визнання недійсним спірного договору іпотеки.

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивачі та їх представник не з`явилися, про розгляд справи, призначений на 02.11.2021 року ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_6 були повідомлені належним чином, під підпис, про що свідчить розписка (т. 3 а.с. 236).

Заслухавши доповідача, представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

23 грудня 2005 року між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_5 укладено попередній договір № 195, за яким сторони зобов`язуються в строк до 21 грудня 2007 року укласти договір дольової участі в будівництві на умовах і в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до пункту 2.1.1 цього договору об`єктом дольової участі в будівництві є будівництво квартири в 48 квартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_8 , яку забудовник побудує та введе в експлуатацію в строк до 31 січня 2008 року. Пункт 2.1.5 цього договору містить зазначення про однокімнатну квартиру на п`ятому поверсі загальною площею 35 кв.м. (т. 1 а.с. 23-25).

21 грудня 2007 року між ТОВ «Південенерго», забудовником, та ОСОБА_5 , учасником, укладено договір №617 про участь у будівництві відповідно до якого, учасник зобов`язується надати забудовнику грошові кошти в розмірі і на умовах, передбачених даним договором, на будівництво та придбання квартири в п`ятиповерховому 48-квартирному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_8 , а забудовник зобов`язується закінчити будівництво вказаного житлового будинку, ввести його в експлуатацію і передати у власність учаснику квартири (житла) на умовах, визначених даним договором (т. 1 а.с. 16-19).

Зазначеним договором визначена квартира АДРЕСА_4 загальною площею 35 кв.м. на п`ятому поверсі, а пунктом 2.2.2 договору передбачено, що учасник зобов`язується в строк до 21 грудня 2007 року перерахувати на рахунок Забудовника повну вартість квартири в розмірі 92 274 грн.

21 грудня 2007 року ОСОБА_5 , як учасником, ця умова договору виконана, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 92 275 грн.(т. 1 а.с. 26).

04 вересня 2009 року ОСОБА_5 , від імені якого діяла ОСОБА_7 , продавець, та ОСОБА_1 , покупець, уклали договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала майнові права продавця як учасника, у будівництві однокімнатної квартири АДРЕСА_9 в обсязі і на умовах, що існували на момент продажу цих прав, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_10 . Пунктом 2.1. цього договору сторони визначили вартість майнових прав Продавця, що продаються за цим договором в сумі 18000 доларів США, що еквівалентно 158 400 грн. (т. 1 а.с. 14-15).

04 вересня 2009 року ОСОБА_1 здійснила розрахунок за вищенаведеним договором купівлі-продажу майнових прав, про що свідчить розписка за підписами представника продавця та покупця. Зазначена розписка також містить посилання про обов`язок продавця повернути отриману суму 18 000 дол. США у випадку, мовою оригіналу « каких-либо судебных разбирательств» (т. 1 а.с. 28).

04 вересня 2009 року між ТОВ «Південненерго», ОСОБА_5 , від імені якого діяла ОСОБА_7 укладена додаткова угода до договору №617 про дольову участь у будівництві від 21.12.2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну Учасника з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 . Ця додаткова угода підписана як Забудовником та Учасником ОСОБА_5 , так і новим Учасником ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 20).

ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 22 грудня 2009 року отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 грудня 2009 року - квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 29).

23 грудня 2005 року між ТОВ «Південенерго», забудовник, та ОСОБА_2 , учасник, укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобов`язуються в строк до 16 січня 2008 року укласти договір дольової участі в будівництві квартири в АДРЕСА_11 , яку забудовник побудує та введе в експлуатацію в строк до 28 лютого 2008 року. Договір містить визначення щодо двокімнатної квартири загальною площею 66 кв.м. на 4 поверсі. Пунктом 2.2.2 зазначеного договору передбачено, що учасник зобов`язується в строк до 16 січня 2008 року перерахувати на рахунок Забудовника повну вартість квартири в розмірі 173 659 грн.20 коп. (т. 1 а.с. 40-41).

16 січня 2008 року ОСОБА_2 , як учасником, ця умова договору виконана, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 173 659 грн. 20 коп. (т. 1 а.с. 46).

16 січня 2008 року між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_2 укладено договір № 4 про участь у будівництві, відповідно до якого учасник зобов`язується надати забудовнику грошові кошти в розмірі і на умовах, передбачених даним договором, на будівництво та придбання квартири в п`ятиповерховому 48-квартирному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_8 , а забудовник зобов`язується закінчити будівництво вказаного житлового будинку, ввести його в експлуатацію і передати у власність учаснику квартири (житла) на умовах, визначених даним договором. Пунктом 2.1.4. цього договору визначено двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 загальною площею 66 кв.м. на 4 поверсі (т.1 а.с. 42-43).

На підставі рішення виконкому Новокаховської міської ради від 23 березня 2010 року №105 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 36).

Разом з тим, 23 грудня 2005 року між ОСОБА_3 , як учасником, та ТОВ «Південенерго», як забудовником, укладено попередній договір за № 50, відповідно до якого сторони зобов`язуються в строк до 05 березня 2007 року укласти договір дольової участі в будівництві квартири (житла) в 48 квартирному п`ятиповерховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_8 , яку забудовник побудує та введе в експлуатацію в строк до 31 квітня 2007 року. (т. 1 а.с. 122-124).

Пункт 2.1.5 цього договору містить визначення квартир, які мають бути пред`явлені Учаснику для прийняття, а саме : двокімнатна квартира АДРЕСА_7 на 4 поверсі, загальною площею 68 кв.м.; однокімнатна квартира АДРЕСА_4 на 5 поверсі, загальною площею 36 кв.м. про що сторони підпишуть акт прийому-передачі.

Також за умовами пунктів 2.1.7, 2.2. договору Учасник здійснює на рахунок Забудовника оплату в сумі 36 080 грн. в строк до 05 березня 2007 року та 200 000грн. в строк до 07 березня 2007 року. Визначена сума є договірною вартістю квартир і підлягає перерахунку на момент здачі будинку в експлуатацію.

Квитанція до прибуткового касового ордеру № 41 від 05.03.2007 свідчить про прийняття ТОВ «Південенерго» від ОСОБА_3 оплати за договором № 357 від 05 березня 2007 року в сумі 36 000 грн. (т. 1 а.с. 130).

Також, 05 березня 2007 року між ТОВ «Південенерго», як забудовником, та ОСОБА_3 , як учасником, укладено договір №357 на часткову участь у будівництві. Пункт 2.1.4 цього договору містить визначення квартир, які мають бути пред`явлені Учаснику для прийняття, а саме : двокімнатна квартира АДРЕСА_7 на 4 поверсі, загальною площею 68 кв.м.; однокімнатна квартира АДРЕСА_4 на 5 поверсі, загальною площею 36 кв.м. про що сторони підпишуть акт прийому-передачі (т. 1 а.с. 125-126). Сторонами також визначена договірна вартість квартир: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 81 720 грн.; двокімнатна квартира АДРЕСА_8 154 360 грн. (п.2.2.1.).

06 березня 2007 року між ВАТ Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку УКРСОЦБАНК та ОСОБА_3 укладений кредитний договір на суму 200 000 грн. на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до попереднього договору № 50 від 23 грудня 2005 року та договору № 357 про часткову участь у будівництві будинку від 05 березня 2007 року, що укладені між Позичальником та ТОВ «Південенрго». В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій банк укладає з позичальником іпотечний договір майнових прав, який підлягає нотаріальному посвідченню та договір поруки з ТОВ «Південенерго» (п.1.3- 1.3.3.) (т. 1 а.с. 116-118).

06 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 02-23-Ф070149К-344, за яким іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання ним зобов`язань за договором кредиту Ф070149К від 06 березня 2007 року, майнові права на незакінчені будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ) (т. 1 а.с. 113-115).

Одночасно з нотаріальним посвідченням іпотечного договору від 06 березня 2007 року застосовано заборону відчуження зазначених в договорі майнових прав на незакінчені будівництвом квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України)

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Отже, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 520/10060/16-ц (провадження № 61-5085сво18), дійшов висновку, що сам по собі факт того, що на час укладення спірних договорів іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки не може свідчити про його недійсність, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.

Вищенаведені докази свідчать, що позивачі не були стороною договору іпотеки від 06 березня 2007 року, набули майнові права, як учасники будівництва, а також право власності на ці квартири після укладення оскаржуваного договору іпотеки.

Доводи позовної заяви та матеріали цивільної справи не свідчать та позивачами не доведено порушення їх суб`єктивних цивільних прав або інтересів саме на момент укладення оспорюваного договору іпотеки.

Таким чином, наявність вищенаведених обставин, унеможливлює задоволення позову, а висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позову є такими, що спростовуються вищевикладеним.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставою для скасування рішення суду.

Отже, доводи апеляційної скарги є такими, що надають підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 1057,20 грн. (одна тис. п`ятдесят сім грн. 20 коп.), по 528,60 грн. з кожної.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк», задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Крамчанін Сергій Алімович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» судовий збір в сумі 528,60 грн. (п`ятсот двадцять вісім грн. 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» судовий збір в сумі 528,60 грн. (п`ятсот двадцять вісім грн. 60 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 04 листопада 2021 року.

Суддя І.В. Склярська