КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/7413/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021року місто Київ

справа № 753/2271/21

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л.В. у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заінтересована особа: боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року заявник ПАТ АБ «Укгазбанк» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, в якій просив:

поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №753/2516/15, виданого 09 грудня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укгазбанк» кредитної заборгованості в сумі 93147,68 доларів США;

видати дублікат виконавчого листа №753/2516/15 за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості в сумі 93147,68 доларів США.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість в сумі 93147,68 доларів США.

Вказував, що ПАТ АБ «Укгазбанк» на адресу Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві направлено заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа №753/2516/15.

Зазначав, що у зв`язку з відсутністю інформації щодо проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/2516/15, банк звернувся до Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві за інформацією про хід виконавчого провадження №50128416.

Посилався на те, що на адресу стягувача надійшла довідка від 29 жовтня 2020 року за вихідним №129 Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві з якої вбачається, що 19 лютого 2016 року вказаний виконавчий лист надійшов у відділ на виконання, 12 грудня 2016 року державним виконавцем Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та направлено виконавчий документ поштою на адресу банку.

Вказував, що згідно довідки від 29 жовтня 2020 року Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві вбачається, що оригінал виконавчого листа №753/2516/15 при пересилці засобами поштового зв`язку був втрачений, оскільки на адресу ПАТ АБ «Укгазбанк» останній не надійшов.

Зазначав, що постанова Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві від 12 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу ПАТ АБ «Укгазбанк» також не надходила.

Заявник посилався на те, що на сьогодні рішення суду у справі №753/2516/15 не виконано, чим порушуються права ПАТ АБ «Укгазбанк», передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.1 Першого протоколу до неї.

Вказував, що про втрату виконавчого документа ПАТ АБ «Укгазбанк» дізнався лише 29 жовтня 2020 року з довідки Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві, внаслідок чого, строк для його повторного пред`явлення було пропущено з поважних причин.

Зазначав, що ПАТ АБ «Укгазбанк» є державним банком. Відповідно до постанови КМУ №83 від 04 березня 2015 року ПАТ «АБ«Укгазбанк» віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіик і безпеки держави, а тому, невиконання судового рішення щодо стягнення на користь банку грошових коштів, завдають збитки державі, як основному акціонеру банку.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року заяву ПАТ АБ «Укгазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі №753/2516/15 за позовом ПАТ АБ «Укгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Поновлено строк пред`явлення дублікату виконавчого листа №753/2516/15 за позовом ПАТ АБ «Укгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому у суду першої інстанції не було підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання.

Вказував, що заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист, набрало законної сили 04 грудня 2015 року.

Зазначав, що виконавчий лист, виданий на виконання заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року було повернуто банку постановою державного виконавця від 12 грудня 2016 року.

Вважає, що трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 12 грудня 2019 року.

Вказував, що ні в ухвалі суду першої інстанції, ні в заяві позивача не наведено жодних поважних причин пропуску вказаного строку.

Зазначав, що позивач поцікавився станом виконавчого провадження лише в жовтні 2020 року, тобто через чотири роки після подачі виконавчого листа на виконання та майже через рік, після спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Посилався на те, що такий строк не є розумним інтервалом часу протягом якого сторони зобов`язані цікавитися провадженням у справі. Жодних мотивів того, що перешкоджало позивачу поцікавитися станом виконавчого провадження раніше, позивач не навів.

Вказував, що позивач не виявляв належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення протягом чотирьох років після відкриття виконавчого провадження.

Зазначав, що в ухвалі суду першої інстанції взагалі відсутня мотивувальна частина із зазначенням того, що стало підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

19 квітня 2021 року від заявника ПАТ АБ «Укгазбанк» до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вказував на те, що доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, свідчать про те, що боржник має намір використати пропуск позивачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з метою унеможливити виконання судового рішення, що набрало законної сили в примусовому порядку, а відповідно і уникнути відповідальності за неналежне виконання зобов`язань перед позивачем.

Представник боржника в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ПАТ АБ «Укгазбанк», суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист втрачено, рішення не виконано, доводи наведені у заяві про причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість в сумі 93147,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 січня 2015 року становить 1469870,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 74621,27 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року.

На виконання вказаного рішення суду 09 грудня 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» отримав два виконавчі листи та пред`явив їх до виконання до Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві.

Звертаючись до суду з заявою, ПАТ АБ «Укргазбанк» посилався на те, що у зв`язку з відсутністю інформації щодо проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі №753/2516/15, банк звернувся до Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві за інформацією про хід виконавчого провадження №50128416.

З довідки Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 жовтня 2020 року №129 вбачається, що згідно бази АСВП 19 лютого 2016 року на виконання до відділу надійшов виконавчий лист №753/2516/15, виданий 09 грудня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «АБ «Укргазбанк» кредитної заборгованості в сумі 93147,68 доларів США.

12 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві в порядку п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» з мотивувальною частиною: під час проведення виконавчих дій не виявлено майна боржника, на яке можливо звернути стягнення для погашення боргу. Виконавчий документ повернуто на адресу стягувача поштою.

Перевіркою АСВП встановлено, що повторний вказаний виконавчий лист до відділу на виконання не надходив.

У зазначеній довідці вказано, що оскільки виконавче провадження було знищено, надати довідку про втрату виконавчого документа виявляється неможливим та рекомендували звернутися до суду про видачу дубліката виконавчого документу.

У заяві заявник ПАТ АБ «Укргазбанк» посилався на те, що постанова Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві від 12 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу ПАТ АБ «Укгазбанк» не надходила. Вказував, що про втрату виконавчого документа банк дізнався лише 29 жовтня 2020 року з довідки Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві. Зазначав що рішення суду у справі №753/2516/15 не виконано, чим порушуються права ПАТ АБ «Укгазбанк», передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.1 Першого протоколу до неї.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов'язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов'язується із належним з'ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред'явлення.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання пов'язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред'явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, закон пов'язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явленідо примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві від 12 грудня 2016 року виконавчий документ №753/2516/15 повернено стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.5 ст.37 вказаного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскільки виконавчий лист №753/2516/15 був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 12 грудня 2016 року, а тому ПАТ АБ «Укргазбанк» мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 13 грудня 2019 року.

З даною заявою банк звернувся до суду лише 29 січня 2021 року.

З наведених обставин справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» пред'явивши 19 лютого 2016 року виконавчий лист №753/2516/15 до примусового виконання до жовтня 2020року не виявляв зацікавленості щодо ходу виконавчого провадження.

Посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що постанова Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві від 12 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу ПАТ АБ «Укгазбанк» не надходила, що про втрату виконавчого документа банк дізнався лише 29 жовтня 2020 року з довідки Дарницького районного відділу ДВС у місті Києві колегія суддів вважає безпідставними, оскільки інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень. Стягував повинен був цікавитися ходом виконавчого провадження.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду представник заявника, в ПАТ АБ «Укргазбанк» є відділ на який покладено обов`язки здійснення контролю за виконанням судових рішень.

При цьому колегія суддів враховує, що як відповідно до ст.111 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, так і згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягувач як сторона виконавчого провадження наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Отже, ПАТ АБ «Укгазбанк» не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав, зокрема вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення у справі №753/2516/15.

Посилання заявника щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини щодо гарантії виконання судових рішень, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов'язковості судових рішень не скасовують обов'язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Отже, закон пов'язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Колегія суддів вважає, що факт втрати оригіналу виконавчого листа знайшов своє підтвердження, в той же час підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні у зв`язку із тим, що ПАТ АБ «Укгазбанк» пропустив строк пред`явленнявиконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укгазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заінтересована особа: боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: