Номер провадження 2-о/754/537/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Куценко Ю.В.,

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив суд встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 23 по 25 червня 1986 року. Вказані вимоги мотивовані тим, що заявник працював в момент аварії 26.04.1986 року, на посаді виконуючого робіт електротехнічної ділянки Спеціалізованого-монтажного управління №1 (СМУ-І) тресту «Київелектромонтаж», є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, а також особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, причина інвалідності захворювання пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Звернувшись до зацікавленої особи із заявою з проханням видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, в обґрунтування підстав для видачі посвідчення надав: копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, довідку МСЕК, які доводять, що інвалідність ним була отримана саме внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; копії документів, які підтверджують його безпосередню участь в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. У відповідь на його заяву зацікавлена особа надіслала лист-відмову, у якій зазначено, що у наданих документах відсутнє документальне підтвердження залучення заявника особисто до формування Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а тому за таких обставин відсутні підстави для встановлення статусу «Особи з інвалідністю внаслідок війни». Заявник вважає відмову зацікавленої особи протиправною та такою, що порушує його законні права щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явився, надавши заяву, відповідно до змісту якої

вбачається, що останній просить проводити розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів у справі.

Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених (стаття 13 ЦПК України) вимог та наданих доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, Серії НОМЕР_1 , яке видане Київською міською державною адміністрацією.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення заявнику встановлено 2 групу інвалідності довічно.

Згідно копії довідки МСЕК Серії КИ-1 №060564 від 20.05.2003 року ступінь втрати професійної здатності ОСОБА_1 у відсотках становить 70% з 15.05.2003 року.

Також згідно копії довідки МСЕК Серії КИ-1 №060564 від 20.05.2003 року ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 15.05.2003 року, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково.

Зв`язок хвороби ОСОБА_1 за наслідками роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується також Експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної Ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС №5/92 від 24.02.1991 року, яким зокрема, встановлено, що наявне у ОСОБА_1 захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Копією трудової книжки заявника, копією наказу начальника Цивільної оброни тресту «Київелектромонтаж» від 14.05.1986 року № 228, копією наказу керуючого трестом «Київелектромонтаж» від 19.05.1986 року № 235 «Про будівництво майданчиків для відстоювання автотранспорту», копією листа начальника Штабу цивільної оборони Київської області від 10.07.1991 року за №290 Корнієнку А.А. , копією довідки начальника Штабу цивільної оборони Київської області від 23.07.1991 року № 236/410, копією довідки начальника Спеціалізованого-монтажного управління № 1 (СМУ-І) Апанасенка Ф.Н. від 19.01.1993 року № 33 підтверджується той факт, що він приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони з 23 по 25 червня 1986 року.

Заявник звертався до Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою, про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з тим, що він працював на ЧАЕС та при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС був залучений до складу формувань Цивільної оборони.

Проте, листом від 26.04.2021 року №145 Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації йому було відмовлено з підстав недоведеності факту залучення до складу формувань Цивільної оборони. При цьому, заінтересованою особою зазначено у відмові, що заявнику необхідно встановити факт виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони.

Надаючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно - правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема, - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 та Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР, в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально - виробничим принципом створювались система, служби та формування Цивільної оборони. Формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно- правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, та Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року №90, в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально - виробничим принципом в усіх населених пунктах та всіх об`єктах народного господарства, створювались система, служби та формування Цивільної оборони. До складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони зараховуються в обов`язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у 1986 році та в інші роки ліквідації, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають право отримати такий статусу інваліда війни та/або особи з інвалідністю внаслідок війни.

Враховуючи те, що заявник має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документально, то заявник залучався до складу формувань Цивільної оборони та має право на отримання статусу інваліда війни, наразі особи з інвалідністю внаслідок війни.

Крім того, відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи.

Підставами для визнання особи інвалідом війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань Цивільної оборони; 2) особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, факт участі та виконання ОСОБА_1 заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 23 по 25 червня 1986 року доведено зібраними по справі доказами.

Підтвердження вказаного факту необхідно заявнику для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ч.2 ст. 315, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 318, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 приймав участь та виконував заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 23 по 25 червня 1986 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського аеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Таран