Справа № 708/563/21
Номер провадження № 2/708/193/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі - Тендітній Л.В.,

з участю:

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого внаслідок ДТП, в розмірі 72000 грн. та 15000 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 лютого 2021 року на вулиці Б. Хмельницького в с. Галаганівка Чигиринського району Черкаської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211540», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Посилаючись на те, що позивачці, як матері потерпілого, було завдано шкоди, а тому просить стягнути з ПАТ «УПСК» на її користь 72000 грн. моральної шкоди, 15000 грн. витрат на правову допомогу, а судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги у частині відшкодування шкоди, де докази на підтвердження судових витрат на правничу допомогу надасть на пртязі п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача ПАТ «УПСК» в судове засідання не з`явився, надавши відзив на позов, де прохав у задоволенні позову відмовити, вважаючи його передчасним, оскільки згідно з їх відомостями досудове розслідування кримінального провадження за фактом смерті потерпілого триває, а водієм транспотного засобу автомобіля "ВАЗ 211540" не доведено, що шкоду заподіяно внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у судовому засіданні заперчив проти задоволення позовних вимог та надав пояснення про те, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, ОСОБА_3 не мав можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , що встановлено органом досудового розслідування з висновку експерта № СЕ-19/124-21/5366-ІТ від 30.04.2021 року, а тому 20.05.2021 року прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000390 від 07.02.2021 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07 лютого 2021 року на вулиці Б. Хмельницького в с. Галаганівка Чигиринського району Черкаської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211540», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відомості про вказану дорожньо-транспортну пригоду внесено 07 лютого 2021 року до ЄРДР за № 0000390 за ч. 1 ст. 135 КК України.

Так, згідно з даними висновку експерта № СЕ-19/124-21/5366-ІТ від 30.04.2021 року у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, ОСОБА_3 не мав можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 .

На підставі цього, 20.05.2021 року прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000390 від 07.02.2021 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з ухвали суду від 07 червня 2021 року, що набрала законної сили, постановленої в межах кримінального провадження, внесеного 07 лютого 2021 року до ЄРДР за № 0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, зазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення в кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Зазначена ухвала суду набрала чинності 15.06.2021 року і учасникми процесу не оскаржувалась.

Тобто, з вищенаведених рішень, висновків експертів №03-01/174 від 08.02.2021 року та №СЕ-19/124-21/5366-ІТ від 30.04.2021 року а також з матеріалів справи, не зазначено про жоден умисел потерпілого, який бажав собі смерті чи нанесення йому тілесних ушкоджень, як і не встановлено обставин непереборної сили.

У свою чергу, водій ОСОБА_3 не дав можливості зафіксувати працівникам поліції місце ДТП, зникнувши з місця події на транспортному засобі, яким збив ОСОБА_4 , завідомо залишивши останнього без допомоги, на що ОСОБА_3 висунуте обвинувачення за ч.1 ст.135 КК України. (а.с.90, 95-112).

А тому, шкоду позивачці було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умслу потерпілого.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.02.2021 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судячи з даних лікарського свідоцтва про смерть № 174 від 08.02.2021 року, причиною смерті ОСОБА_4 вказано "пішохід, травмований при зіткненні з легковим автомобілем".

Також, у довідці № 550527 про дорожньо-транспортну пригоду від 05.03.2021 року зазначено, що 07.02.2021 року о 21:40 год. по вул. Б. Хмельницького в с. Галаганівка Чигиринського району Черкаської області водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211540», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній загинув.

Позивачка, відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , є матір`ю ОСОБА_4 .

Батько останнього - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

А як встановлено судом і даний факт жодною зі сторін не осопрюється, дружини та дітей у ОСОБА_4 не було, проживав він разом із матір`ю-позивачкою по справі, а ОСОБА_5 , як брат останнього, не був його членом сім`ї , де проживає та зареєстрований за іншою адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується оглянутими судом матеріалами кримінального провадження № 0000390

Так, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 211540», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується зокрема копією Поліса № АО2906097 (а.с.25).

Позивачка в позові вказує, що з досудовою вимогою про відшкодування шкоди до відповідача не зверталася виходячи з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та прийняла рішення про безпосереднє звернення до суду.

Таким чином, судом встановлено, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільним кодексом України.

А матеріалами справи та учасниками процесу не доведено, що шкоду було заподіяно внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У висновку, викладеному у постанові Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 357/6237/19-ц, вказано, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями статті 27.3 вище вказаного закону - страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

А згідно із законодавчо встановленим розміром заробітної плати станом на 1 січня 2021 року мінімальна зарплата становить 6000 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті позивачці, як єдиній особі, яка маєна це право, з урахуванням вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», становить 72000 грн. (6000 грн. х 12 = 72000 грн.).

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася позивачка, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому , враховуючи недоведеність умислу потерпілого чи дії непереборної сили, на підставі наведених норм права, до стягнення з відповідача на користь позивачки , яка втратила рідного сина внаслідок чого їй було завдано шкоди, підлягає страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 72000 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.

Таким чином до стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь держави підлягає судовий збір в сумі 908 грн.

На час розгляду справи позивачкою та її представником не надано доказів на підтвердження понесення інших судових витрат, натомість подано заяву на продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259,263-266, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, - задовольнити повністю.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080, вул. Кирилівська, 40, м. Київ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 72000 (сімдесят дві тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Івахненко