2/465/2270/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27.10.2021 року мм. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, -

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 05.08.2018 року о 15 год. 10 хв. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN» д.р.н. НОМЕР_1 у Львівській області на автододорозі М-6 «Київ-Чоп» 591 км. + 900 м. у напрямку міста Львова, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - відбійник, чим порушив п.12.1 Правила дорожнього руху України. Потерпілою стороною - власником металевого дорожнього огородження, на яке було здійснено наїзд, є Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Be Санаї Анонім Ширкеті». Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2018 року по справі №465/4757/18 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Потерпіла сторона - Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Be Санаї Анонім Ширкеті» своєчасно звернулося до позивача із повідомленням про ДТП від 31.07.2019 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 31.07.2019 року. Вартість відновлювального ремонту колесовідбійника потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 34 412 (тридцять чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 40 коп. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, загальний розмір витрат позивача складає 34 412 (тридцять чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 40 коп., які були відшкодовані, що підтверджується платіжним дорученням №1155358 від 21.11.2019р. На підставі ст.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до відповідача.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2021р. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Представником позивача на адресу суду скеровано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Суд, з урахуванням фактичних обставин, строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників судового процесу.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05 серпня 2018 року о 15 год .10 хв. керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN» н.з. НОМЕР_1 , в Львівській області на автодорозі М-6 «Київ-Чоп» 591 км. +900 м. в напрямку м.Львова, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - відбійник, завдавши автомобілю та відбійнику механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД №400241 від 05.08.2018 року.

Вина відповідача підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.08.2018 року.

В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди пошкоджений відбійник, власником якого є Представництво «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет Be Санаї Анонім Ширкеті». Вартість відновлювального ремонту колесовідбійника, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 34 412 (тридцять чотири тисячі чотириста дванадцять) грн. 40 коп. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі звіту про результати огляду майна/обладнання/інше від 05.08.2018 року, наказу № 12405 від 20.11.2019 року, довідки №1 від 13.11.2019 року.

Потерпіла сторона звернулася із заявою в Моторно(транспортне) страхове Бюро України з вимогою виплати страхового відшкодування. Відповідно до даної заяви позивач 21 листопада 2019 року виплатив потерпілій стороні регламентну виплату в розмірі 34 412 (тридцять чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 40 коп.

Зазначені суми відповідач добровільно відшкодувати відмовляється.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.п. 38.2.1. п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за ОСОБА_1 , який не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, ) страхове відшкодування в розмірі 34 412 (тридцять чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, ) судовий збір з розгляду справи у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар 8, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя В. Кузь