Ухвала

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 206/5135/20

провадження № 61-6910cк21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції, третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції, третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Позов мотивований тим, що з грудня 2008 року ОСОБА_1 працювала листоношею поштового відділення № 112 поштамту - Центру поштового зв`язку № 1 Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (наразі Дніпропетровська дирекція АТ «Укрпошта»).

02 листопада 2012 року в робочий час, перебуваючи на території дільниці, яку обслуговувала ОСОБА_1 , остання впала та отримала травму - забій променезап`ясткового суглобу.

21 листопада 2012 року Дніпропетровською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв`язку складено акт за формою Н-5 про нещасний випадок, не пов`язаний з виробництвом. На амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 перебувала з жовтня 2013 року, а 09 жовтня 2013 року їй було встановлено 3-тю групу інвалідності по загальному захворюванню, останню було звільнено з роботи.

31 січня 2014 року Дніпропетровською дирекцією Українського державного підприємства поштового зв`язку складено акт за формою Н-5 про нещасний випадок, не пов`язаний з виробництвом, яким скасовано акт за формою Н-5 від 21 листопада 2012 року.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року визнано недійсним та скасовано акт форми Н-5 про нещасний випадок, який не пов`язаний з виробництвом, від 31 січня 2014 року, встановлено факт отримання ОСОБА_1 виробничої травми, що мала місце 02 листопада 2012 року під час виконання трудових обов`язків, зобов`язано Дніпропетровську дирекцію Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» скласти акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, яке мало місце 02 листопада 2012 року.

Висновком обласної МСЕК № 3 від 26 березня 2018 року ОСОБА_1 визнана інвалідом 3-тьої групи внаслідок трудового каліцтва з 09 січня 2018 року безтерміново, встановлено втрату професійної працездатності 30%. З 09 січня 2018 року ОСОБА_1 отримує страхові виплати в Дніпровському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Позивач зазначила, що вона, як працівник, якому заподіяно шкоду каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка її завдала, відшкодування заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, тому просила суд стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції на її користь в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 10 грудня 2013 року по 08 січня 2018 року 82 118,88 гривень.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року залишено без змін.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов в повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі № 206/5135/20 становить 82 118,88 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 100 = 227 000).

Тобто дана справа є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції, третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук