Дата документу 26.10.2021 Справа № 323/1585/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/1585/20 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М.В.
Провадження № 22-ц/807/3018/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткова І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_2 про скасування іпотеки,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 765-07кф, за умовами якого ОСОБА_2 як позичальник отримав від банку кредит у розмірі 120 000,00 грн. під зобов`язання повернути його у строк не пізніше 06 листопада 2027 року, сплативши проценти за користування ним за ставкою 15,5% річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором того ж дня між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки і іпотечний договір № 1420-07іф, за умовами якого останній передав банку в іпотеку свій житловий будинок, вартістю 132 000 грн., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із порушенням позичальником графіку погашення кредиту Банк в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України звернувся до боржника і поручителя з позовом про дострокове повернення кредитних коштів, який рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.04.2011 був задоволений, з боржника і поручителя на користь кредитора достроково стягнута вся заборгованість на суму 131 553,89 грн.

Вказане судове рішенням повністю виконано, отже, кредитні правовідносини припинились, що є підставою для припинення іпотеки та припинення обтяження.

На підставі Договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року право вимоги за Кредитним договором, а також на підставі Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року право вимоги за Іпотечним договором, перейшли до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилаючись на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» як обтяжувач у встановленому законом порядку із заявою про здійснення дій державної реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження з предмету іпотеки не звертається, просив суд визнати договір іпотеки припиненим.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2021 року позов задоволено.

Припинено Іпотечний договір від 07 листопада 2007 року № 1420-07 іф, посвідчений 07 листопада 2007 року за реєстровим № 1193, на житловий будинок загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 593 кв.м., який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, у зв`язку з виконанням зобов`язань за Кредитним договором від 07 листопада 2007 року № 765-07 кф.

Стягнуто ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, сплативши на користь банку достроково всю заборгованість, визначену судовим рішенням, отже кредитні зобов`язання сторін припинилися, що у відповідності до ст.17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення застави нерухомого майна.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» в особі представника адвоката Ременюк Т.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволені позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредитні зобов`язання боржником не виконані належним чином, оскільки банк має право на отримання в порядку ст.625 ЦК України 3% річних і інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду про дострокове стягнення кредиту.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з`явилися , направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (посилання на який міститься в іпотечному договорі), і учасниками справи не заперечується (а.с. 7).

07.11.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 765 07 кф (надалі Кредитний договір). Відповідно до п. 2.1 цього Кредитного договору позивач, як позичальник, отримав кредит у сумі 120000,00 грн., який зобов`язався повернути у строк не пізніше 06.11.2027 року (п. 2.3.), сплативши проценти за користування кредитом за ставкою 15,5% річних (п. 2.2.). Погашення кредиту передбачалось шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до узгодженого сторонами графіку (Додатку №1) (п. 2.4.) (а.с.8-11).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором, в той же день між Банком та позивачем ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № 1420 07 іф (надалі Іпотечний договір). За умовами цього договору ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку свій житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого була оцінена сторонами у 132000,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору іпотекою забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 765 07 кф від 07.11.2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та боржником, за умови, що останній зобов`язаний в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути Іпотекодержателю в кінцевий термін до 06.11.2027 року кредит у розмірі 120000,00 грн, проценти за користування ним у розмірі 15,5% річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати Іпотекодержателю всі понесені ним внаслідок невиконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору у розмірі та у випадках, передбаченим Кредитним договором (а.с. 12-15).

Пунктом 5.3.2. Кредитного договору було передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань за Кредитним договором банк на власний розсуд має право, зокрема, змінити умови договору, зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й процентів за користування ним, інших зобов`язань за Кредитним договором, у повному обсязі, шляхом направлення відповідного повідомлення.

У лютому 2011 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, яким просив стягнути з позивача заборгованість за Кредитним договором станом на 28.01.2011 у розмірі 143 553,89 грн. В обґрунтування того позову банк послався на те, що ОСОБА_2 належним чином не виконав зобов`язання за Кредитним договором.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.04.2011 у справі № 2-819-402/11 вказаний позов банку був задоволений повністю, а саме стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 131553,89 грн. та витрати по сплаті державного мита в розмірі 1435,54 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільного процесу в розмірі 120,00 грн., а разом стягнуто 133109,43 грн. (а.с.16-18). Зазначене рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 01.05.2011 року.

В подальшому, 17.12.2012 право вимоги за Кредитним договором № 765 07 кф від 07.11.2007 та право вимоги за Іпотечним договором № 1420 07 іф перейшли від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», що підтверджується договором про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012, договором відступлення прав вимоги від 17.12.2012, Додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 (а.с.115-146).

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29.12.2016 замінено стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у виконавчому провадженні № 52414478 з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/11 від 08.09.2011, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с. 19).

Судом також встановлено, що рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.04.2011 у справі № 2-402/2011 солідарними боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повністю виконане станом на 30.03.2017, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 44986637, яка винесена державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Калюжною Н.І., де боржником вказаний ОСОБА_1 та відповідно до якої рішення суду фактично виконано та виконавче провадження закінчено у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постановою про закінчення виконавчого провадження № 52414478, яка винесена державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Калюжною Н.І., де боржником вказаний ОСОБА_2 та відповідно до якої рішення суду фактично виконано та виконавче провадження закінчено у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», листом начальника Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де детально розписано дії державних виконавців під час примусового виконання вищезазначеного рішення суду та вказано, що дане рішення виконано у повному обсязі, постановою Запорізького апеляційного суду від 18.07.2019, яке ухвалено у справі № 323/3104/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , Оріхівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому, окрім іншого, встановлено факт фактичного виконання вищезазначеного рішення суду, а тому, у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не потребує додаткового доказування у даній справі (а.с. 22, 54-55, 159-160, 190).

28 серпня 2019 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до відповідача з вимогою про внесення відомостей до державного реєстру про припинення іпотеки на нерухоме майно, однак відповідач на це звернення не надав жодної відповіді (а.с.23-25). Не надана така відповідь і в процесі розгляду даної справи.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.

Встановивши, що іпотечним договором від 07.11.2007 забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання за яким припинені, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин статтю 17 Закону України «Про іпотеку» та дійшов обґрунтованого висновку про припинення договору іпотеки, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги у цій частині без задоволення, а судового рішення без змін.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із усталеною практикою Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 310/11534/13-ц від 04.07.2018 сформулювала правовий висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Суд обґрунтовано послався також на правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка була висловлена у постанові від 24.06.2020 по справі № 323/3462/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договірних зобов`язань припиненими, де банк посилався, як на підставу відмови у задоволенні позову в частині припинення зобов`язання за Іпотечним договором, на наявність у нього права на стягнення з позивача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, та судом було зазначено, що дані посилання не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки таке право банк не реалізував, відповідних вимог не заявляв, а матеріали справи не містять судових рішень про стягнення таких коштів.

Також суд правильно застосував правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка була висловлена у постанові від 12.05.2020 по справі № 354/560/15-ц, де Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду було залишено без змін рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2018, яким суд першої інстанції припинив Іпотечний договір, та зазначено, що суди правильно виходили з того, що доведеність виконання позичальником в повному обсязі своїх основних зобов`язань за кредитним договором обумовлює передбачені законом підстави вважати припиненою іпотеку за іпотечним договором, укладеним в забезпечення такого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом статті 17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з тим, що основне зобов`язання припинено не у спосіб, визначений договором, є безпідставними; суд першої інстанції обґрунтовано вважав припиненим основне зобов`язання з урахуванням обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц вказав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняє зобов`язання за кредитом і надає кредитору право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

На час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення з вимогами про стягнення з позичальника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, Кредитор до суду не звертався.

На надано відповідачем доказів звернення до суду з такими вимогами і станом на час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська