ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7154/21 Справа № 216/2532/21 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 216/2532/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: адвокатське об`єднання «ЮРЕКС»

відповідач: Кузнецов Роман Олександрович - суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу адвокатського об`єднання «ЮРЕКС» на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, яка постановлена суддею Строговою Г.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 року, згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2021 року визначено підсудність цивільної справи за позовом адвокатського об`єднання «ЮРЕКС» до Кузнецова Романа Олександровича - судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про захист ділової репутації юридичної особи, визнання інформації недостовірною та її спростування - Криворізькому районному суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на те, що суд першої інстанції без достатніх на те правових підстав відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки, відповідно до п.6 ст. 31 ЦПК України, і суд, і суддя, можуть бути відповідачами у справі. При цьому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в даному випадку оскаржується рішення (дія чи бездіяльність) судді Кузнецова Р.О., винесене ним під час проведення судового засідання з розгляду клопотання 30.03.2021 року.

Апелянт вважає, що висловлена в ході проведення судового засідання 30.03.2021 суддею Кузнецовим Р.О., а саме при поставленні уточнюючих запитань до третьої особи ОСОБА_1 (дослівно): «Як тоді ОСОБА_2 вчинив злочин? Чому він це зробив? Він здійснив представництво особи без укладення договору. Нащо він захищає осіб, з якими він не укладає договір? Це ж злочин. Він цього не знає? Злочин представництво адвокатом інтересів особи без укладення договору є злочином» є поширенням неправдивої інформації, що порочить ділову репутацію позивача по справі.

При цьому, відповідно до ст. 50 ЦПК України, право визначати відповідача належить позивачеві, а Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на верховенство права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника адвокатського об`єднання «ЮРЕКС» - Тішуніна О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у відкритті провадження у справі за позовом адвокатського об`єднання «ЮРЕКС» до Кузнецова Романа Олександровича - судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про захист ділової репутації юридичної особи, визнання інформації недостовірною та її спростування, керуючись нормами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, виходив з того, що суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені, а будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя може вимагатися тільки від держави.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції і не може погодитись з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступних підстав.

У статті 126 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ч.1,3 ст. 6, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування збитків, моральної шкоди тощо.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом (пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду від 13 червня 2007 № 8 «Про незалежність судової влади»).

У розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 2, 7, 9 частини першої статті 4, статті 19, частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України суди при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Враховуючи наведене, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів, судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Щодо зобов`язання спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать честь і гідність (ділову репутацію), за які, на думку позивача, має нести відповідальність суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О., Консультативна рада європейських суддів вважає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: i) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); ii) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; iii) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

За змістом пункту 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначати неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

Тобто, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі №757/43355/16-ц, провадження № 614-399цс18, звернула увагу на те, що приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

За наведених обставин, встановивши, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють та з огляду на вищевикладене додаткового правового обгрунтування не потребують.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що висловлювання в ході проведення судового засідання 30.03.2021 суддею Кузнецовим Р.О., а саме при поставленні уточнюючих запитань до третьої особи ОСОБА_1 (дослівно): «Як тоді ОСОБА_2 вчинив злочин? Чому він це зробив? Він здійснив представництво особи без укладення договору. Нащо він захищає осіб, з якими він не укладає договір? Це ж злочин. Він цього не знає? Злочин представництво адвокатом інтересів особи без укладення договору є злочином» є поширенням неправдивої інформації, що порочить ділову репутацію позивача по справі, оскільки в даному випадку дії судді під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п.6 ст. 31 ЦПК України, і суд, і суддя, можуть бути відповідачами у справі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справ поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, оскільки законом передбачений інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя, що узгоджується із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 №8 «Про незалежність судової влади».

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст. 50 ЦПК України, право визначати відповідача належить позивачеві, а Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на верховенство права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права, оскільки відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвокатського об`єднання «ЮРЕКС» залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: