Справа № 12102021
Провадження № 2/645/2684/21
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.

секретар судового засідання Костенко Л.К..,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин Олег Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлана Тарасівна про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, яким просить визнати недійсним договір дарування від 23.12.2006 житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П., зареєстрований в реєстрі за номером 30884.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого розгляду.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана заява про забезпечення позову, якою просить вжити заходи із забезпечення шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 до набрання чинності рішення у справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи, що відповідно положень ЦПК України розгляд заяви здійснювався судом за відсутності учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву з доданими до неї документами, приходить до наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Позивач звернувся з позовом про визнання договору дарування недійсним, укладений 23.12.2006 між дарувальником, його матір`ю - ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обдарованим ОСОБА_2 належного дарувальнику на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Федоришиним О.П. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 30884.

Позивач посилається на те, що спірний договір дарування є недійсним, оскільки укладений без належного оформлення відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд визнати недійсним договір дарування укладений 23.12.2006 між дарувальником, його матір`ю - ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обдарованим ОСОБА_2 належного дарувальнику на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО Федоришиним О.П. та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 30884.

03.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко С.Т. проведені реєстраційні дії щодо державної реєстрації спірного договору дарування від 23.12.2006.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, 08.02.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. в реєстрі вчинення нотаріальних дій зареєстровано договір дарування Ѕ частини житлового будинку (домоволодіння), відповідно до якого, дарувальник ОСОБА_2 подарував, а обдарований ОСОБА_3 , прийняв у дар належний дарувальнику на праві власності Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 09.02.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. в реєстрі вчинення нотаріальних дій зареєстровано договір дарування Ѕ частини житлового будинку (домоволодіння), відповідно до якого, дарувальник ОСОБА_2 подарував, а обдарований ОСОБА_3 , прийняв у дар належний дарувальнику на праві власності Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням доказів, які наявні у матеріалах справи, суд вважає, що сторона позивача обґрунтувала необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Проте, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання позивача та забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоришин Олег Петрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлана Тарасівна про визнання договору дарування недійсним- задовольнити частково.

Заборонити вчиняти дії щодо відчуження домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центр надання адміністративних послуг м. Харкова) - для виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, що відповідає положенням ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Фрунзенського районного суду С. Іващенко

м. Харкова