КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/16253/19

провадження № 22-ц/824/13629/2021

27 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційне бюро" м. Києва Сороки Валерія Миколайовича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року в складі судді Майбоженко А. М.,

встановив:

10.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора комунального підприємства "Реєстраційне бюро" м. Києва Сороки В. М., Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, визнання права власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року вказану позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи мотивує тим, що він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи 31.05.2021 року та 02.08.2021 року посилаючись на те, що в ці дні він був непрацездатним. На підтвердження цієї обставини він надав листки непрацездатності. В листку непрацездатності, виданому датою, що ще не настала - 02.08.2021, лікар допустила технічну помилку, а суд прийняв ухвалу на підставі недостовірних даних. Відповідно до виписки з медичної картки, він звернувся до лікаря 30.07.2021 та не міг бути присутнім в судовому засіданні 02.08.2021 з поважної причини.

Зазначає, що він повторно не з`явився в підготовче, а не в судове засідання.

Стаття 223 ЦПК України, яка передбачає , що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо він нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим ця стаття не поширюється на випадок неявки позивача у підготовче засідання.

Вважає, суд першої інстанції неправильно застосував норми статей 223, п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, що призвело до постановлення неправосудної ухвали, порушення норм процесуального права та неправильного вирішення питання.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мещеряков М.В. _апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвала суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не з`явився в судові засідання, які були призначені на 31.05.2021 року та 02.08.2021 року. Про розгляд справи 31.05.2021 року позивач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, яка була отримана ним особисто 23.04.2021 року ( а.с.14 т.2). Про розгляд справи 02.08.2021 року позивач був повідомлений особисто 07.06.2021, про що свідчить його власноручний підпис у розписці про дату та час розгляду справи (а.с.24 т.2). Обидва рази позивач звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що на момент призначеного заздалегідь судового засідання він є непрацездатним, надаючи при цьому листки непрацездатності. При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року відкрито провадження в даній справі. Призначено підготовче засідання на 03 березня 2020 року 13.45 год (а.с.28, 29 т.1).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ "Альфа-Банк" (а.с.40-41 т.1).

В підготовчі засіданні, що призначались судом першої інстанції на 03.03.2020, 30.03.2020, 19.05.2020, 21.07.2020, 09.09.2020, 20.10.2020 позивач ОСОБА_1 не з`явився з тих підстав, що: захворів (а.с.55 т.1); в країні карантин через спалах коронавірусу (а.с.62 т.1); .

25.11.2020 за клопотанням позивача підготовче засідання відкладено на 18.01.2021 (а.с. 178 т.1).

18.01.2021 підготовче засідання відкладено. ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його на лікарняному (а.с.197, 198 т.1).

09.02.2021 підготовче засідання відкладено. ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його на лікарняному (а.с.212, 213 т.1).

01.03.2021 суд ухвалив закінчити підготовче судове засідання та призначити судовий розгляд на 13.04.2021 10.15 год. (а.с.239 т.1).

11.04.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення судового засідання у зв`язку з карантином. Судове засідання відкладено на 31.05.2021 15.30 год. (а.с.245- 247 т.1).

Про дату, час та місце розгляду справи 31.05.2021 ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14 т.2).

28.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він захворів (а.с.21 т.2).

Судове засідання було відкладено на 02.08.2021 12.00 год.

Про дату, час та місце розгляду справи 02.08.2021 ОСОБА_1 був повідомлений 07.06.2021, про що свідчить розписка (а.с.24 т.2).

30.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. До заяви надав копію лікарняного листка, виданого 02.08.2021 ( а.с. 35, 36 т.2).

Відповідно до відповіді директора Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м. Києва від 27.09.2021, з 30.07.2021 по 17.08.2021 ОСОБА_1 дійсно перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-терапевта та йому був виданий листок непрацездатності серії АЛД №335854.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо».

Встановивши, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з поданням позивачем клопотань про відкладення розгляду справи, та враховуючи, що позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання і не скористався своїм правом подати заяву про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

При цьому, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

Судом першої інстанції надано належну оцінку поведінці позивача, вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що повторна неявка відбулася в підготовче судове засідання є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи (а.с.239 т.1).

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами процесуального права, які судами правильно застосовані.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норм права в оскаржуваному судовому рішенні є очевидним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк