Справа №297/618/21
19 травня 2021 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування житловими приміщеннями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , який раніше складався із чотирьох квартир, які він викупив, і будинок, на даний час, став під загальним №17 без поділу на квартири. В квартирі №2 вказаного будинку з 1989 року значиться зареєстрованою відповідачка ОСОБА_2 , однак на початку 90-х років така переїхала, та проживає за іншою адресою. Так, остання, хоч і зареєстрована за вказаною адресою, однак більше 25 років в такому не проживає. На його прохання добровільно знятися з реєстрації місця проживання, така жодних дій не вчиняє. Таке створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачка участі в утриманні квартири не приймає, і таке порушує його права на вільне користування та розпорядження квартирою, як власника, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути без їх участі (а.с. 22).
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи за її відсутності чи відзиву на позов від неї надходило (а.с. 20, 25).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Так, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 1994 року (а.с. 5).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як встановлено з матеріалів справи, в квартирі АДРЕСА_1 , значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).
Крім того, як стверджує позивач, згідно позовної заяви, відповідачка ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 , більше 25 років в ній не проживає, і таке створює перешкоди у володінні та здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Частиною ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Враховуючи вищенаведене, те, що відповідачка ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 , більше 25 років в такій не проживає, реєстрація відповідачки у вищевказаній квартирі. порушує права ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.