ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/148/20 Провадження № 2/636/12/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Чугуївської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадок шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме: житловий будинок та легковий автомобіль, що є предметом спору, та заборонити ОСОБА_3 здійснювати користування вказаним автомобілем та передавати його іншим особам.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні суду перебуває справа про визнання права власності на спадкове майно, яким на даний час володіє відповідач, також у нього знаходяться усі правові документи на майно. В ході розгляду справи відповідач до суду не з`являється, надає заяви про безпідставне відкладення розгляду справи, зловживаючи своїми правами, при цьому одноособово користуючись спадковим майном весь час розгляду справи судом, чим призводить до зниження вартості майна. Окрім цього у разі відсутності арешту майна не виключена можливість оформлення спадщини відповідачем в нотаріальному порядку та його відчуження, тому заявник вважає, що вжиття негайних заходів направлене на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

Розглянувши заяву, вважаю, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадок, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чугуєві, Харківської області, є рідним дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/10 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і право власності на Ѕ частку легкового автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, а саме: житловий будинок та легковий автомобіль, що є предметом спору, та заборонити ОСОБА_3 здійснювати користування вказаним автомобілем та передавати його іншим особам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд бере до уваги, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, оскільки відповідач має можливість розпорядитися спадковим майном і здійснити їх відчуження.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, в рамках якої подана заява про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також те, що будинок та автомобіль, на які заявник просить накласти арешт є предметом спору, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а відтак заява про забезпечення позову підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та заборонити ОСОБА_3 здійснювати користування вказаним автомобілем та передавати його іншим особам.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити заявнику - для пред`явлення до виконання до відповідних компетентних органів, відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів, відповідачу до відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до п. 2 ч. 2ст. 354 ЦПК України.

Суддя -