Справа № 944/5348/21
Провадження №2/944/1423/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 45/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що вона з 2002 року є власником 55/100 частини квартири АДРЕСА_1 . Крім неї, власником 45/100 частин даної квартири є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказану частину ОСОБА_2 в порядку спадкування ніхто не прийняв, оскільки протягом її володіння квартирою з 2002 року жоден із можливих нових власників не заявляв про право власності на частку ОСОБА_2 , а тому зазначений об`єкт нерухомості на даний час не має власника. Зазначає, що на момент її заволодіння квартирою не було відомо хто є власником іншої частки квартири, та як стало відомо згодом, зі слів сусідів ОСОБА_2 у 1997 чи 1998 роках переїхала у Тернопільську область, де у 2000 році померла, тобто померла до початку її володіння та проживання у квартирі, а спадкоємці спадщину після її смерті не прийняли. Отже, на момент заволодіння квартирою іншого власника не було (жодні особи, не заявляли, що претендують на це майно), відповідно, вона добросовісно заволоділа житловою кімнатою, яка становить 45/100 від усієї площі квартири, в якій вона проживає. Таким чином, враховуючи, що вона добросовісно заволоділа спірною часткою у квартирі, яка з 2002 року перебуває у її володінні, користуванні та утриманні, тобто вона добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаною часткою у квартирі, наявності у інших осіб права власності на спірне майно не встановлено, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач Новояворівська міська рада Яворівського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак представник міської ради подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання учасників справи.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.11.2021, є дата складення повного судового рішення 09.11.2021.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 55/100 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим 19 вересня 2002 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. за реєстровим № 5371.

Також суд встановив, що власником 45/100 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Яворівською КЕЧ району 03.02.1997 є ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ОКП БТІ та ЕО № 740 від 30 листопада 2017 року.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою № 698, виданою Відділом реєстрації актів громадського стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_3 , онукою ОСОБА_3 , чоловіком ОСОБА_4 , комунальні платежі сплачує в повному обсязі з загальної площі квартири 44,1 м кв., що підтверджується довідкою № 60 від 30 липня 2021 року, виданою ОСББ "Курортний Шкло".

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Наведене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

За наведених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 користується повністю всією квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , добросовісно заволоділа часткою, яка не перебуває у її володінні, проживає в ній, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном протягом останніх вісімнадцяти років, а також те, що ніхто не заявив про свої права на частину квартири, а тому суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 45/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивач ОСОБА_1 сплатили судовий збір в розмірі 1270, 00 гривень, що підтверджується квитанцією від 05 серпня 2021 року № 9.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області слід стягнути на користь позивача судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1270, 00 гривень.

Керуючись ст. ст. 335, 344 Цивільного кодексу України, ст. ст.12, 81, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 45/100 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 09 листопада 2021 року.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Новояворівська міська рада Яворівського району Львівської області, , адреса місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Тараса Шевченка, 2.

Суддя Д.Б. Поворозник