Справа № 357/8795/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку загального позовного провадження)

11 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

за участю секретаря судового засідання - Огер О.А.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»,

представники позивача - ОСОБА_5, адвокат Руденко Андрій Олександрович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

здійснивши розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, установив таке.

Зміст позовних вимог.

Згідно із позовом, ТОВ «Аверс-Сіті» просив: визнати недійним Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року, який укладений між ним та ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Свої вимоги, ТОВ «Аверс-Сіті» мотивував тим, що у лютому 2017 року він дізнався про існування Договору № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року.

Зазначав, що він ним не підписувався та не укладався.

Вважав, що ця обставина згідно із ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання Договору № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року недійсним.

Стислий виклад заперечень відповідачів.

Відзиву від ОСОБА_1 не надходило.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначала, що тотожні вимоги вже були предметом розгляду в інших судових справах, в яких директором ТОВ «Аверс-Сіті» письмово визнано факт підписання Договору № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року.

Просила врахувати це при вирішенні спору.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрите - 12 листопада 2018 року, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання від 10 грудня 2018 року відкладене, через неявку учасників справи.

В підготовчому засіданні від 13 лютого 2019 року постановлена ухвала, якою витребувані докази, призначена комплексна почеркознавча та технічна експертиза документів, на час проведення якої провадження зупинене.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року, провадження поновлене.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2019 року, відмовлено представнику позивачу ОСОБА_2 у проведенні підготовчого засідання в режимі відеоконференції.

Підготовче засідання від 17 липня 2019 року відкладене, через неявку учасників справи.

Підготовче засідання від 30 серпня 2019 року не відбулося, через відпустку головуючої.

В підготовчому засіданні від 05 листопада 2019 року постановлена ухвала, якою вирішено тимчасово вилучити докази, до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом, провадження зупинене.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 року, виправлена описка.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2020 року, провадження поновлене.

Підготовче засідання від 05 серпня 2020 року відкладене, через неявку відповідача.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 , про витребування доказів.

Підготовче засідання від 09 листопада 2020 року відкладене, через неявку відповідача.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2021 року, закрите підготовче провадження, призначений розгляд справи по суті.

В судовому засіданні від 11 травня 2021 року, досліджено письмові докази та суд видалився до нарадчої кімнати.

Розгляд справи по суті відбувався без учасників справи, оскільки представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, тоді як ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомила, була обізнана про розгляд справи, про що свідчать розписки (а.с. 50-51), але не цікавилась її станом, більш ніж два роки.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З письмових доказів, що надані сторонами та містяться в матеріалах справи, суд установив таке.

Відповідно до Наказу № 24/11-12 від 24 листопада 2012 року, наказано ОСОБА_3 приступити до виконання обов`язків Генерального директора ТОВ «Аверс-Сіті» з 24 листопада 2012 року.

В провадженні Апеляційного суду Київської області, перебувала справа № 367/2854/16-ц, в якій ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу від 01 лютого 2017 року.

Згідно із нею, в графі «додатки», під пунктом 11 значиться, Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року.

Його копія, ТОВ «Аверс-Сіті» не надана.

Отже, суд вважає, що ТОВ «Аверс-Сіті» не довів, що Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року існує, адже не надав його копії, маючи до неї доступ, оскільки був учасником справи № 367/2854/16-ц.

Натомість, вжиті судом заходи щодо витребування його оригіналу та вилучення, результату не дали, тоді як після 05 серпня 2020 року, ТОВ «Аверс-Сіті» будь-яких заяв з процесуальних питань, в тому числі і про витребування доказів, не подавав.

Докази відхилені судом і мотиви їх відхилення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що позов ТОВ «Аверс-Сіті» мотивований тим, що Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року ним не підписувався та не укладався.

Отже, саме ці обставини входять до предмету доказування.

Надані ТОВ «Аверс-Сіті»: Договір № С148-КЗ;294-Б/229 від 26 липня 2007 року, Договір бронювання об`єкта нерухомості № С 148-Б3 та постанова Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року, інформації щодо обставин укладання Договору № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року, не містять.

В зв`язку із цим, з огляду на ст. 77 ЦПК України, суд їх вважає неналежними і не враховує при вирішенні позову ТОВ «Аверс-Сіті».

Норми права, мотивована оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, можливе на підставі договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно із позовною заявою, ТОВ «Аверс-Сіті», як не підставу недійсності Договору № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року, посилався на недотримання умов ч. 1,3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як встановлено судом, ТОВ «Аверс-Сіті» не довів, що Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року існує, адже не надав його копії, маючи до неї доступ, оскільки був учасником справи № 367/2854/16-ц.

Натомість, вжиті судом заходи щодо витребування його оригіналу та вилучення, результату не дали, тоді як після 05 серпня 2020 року, ТОВ «Аверс-Сіті» будь-яких заяв з процесуальних питань, в тому числі і про витребування доказів, не подавав.

Таким чином, підстав стверджувати, що він укладався, а тим паче з порушенням ч. 1,3 ст. 203 ЦК України немає.

Разом з тим, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 червня 2020 року, у справі ЄУН № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним.

Отже, у розумінні ч. 2 ст. 16 ЦК України, позов ТОВ «Аверс-Сіті» містить неналежний спосіб захисту.

Натомість, суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на інші тотожні справи, адже вона не надала копій судових рішень у них, а суд згідно із ст. 12 ЦПК України, сам позбавлений можливості їх витребовувати.

Висновки суду.

Таким чином, зважаючи на те, що ТОВ «Аверс-Сіті» не довів , що Договір № 29/10/10, про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27 жовтня 2010 року існує, відтак підстав стверджувати, що він укладений з порушенням ч. 1,3 ст. 203 ЦК України немає, а ним заявлений неналежний спосіб захисту, суд дійшов висновку, що його позов належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 10, 259-261, 263-268, 273, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська