Справа № 680/409/21
№2/680/256/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Наталюка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий її представником адвокатом Наталюком Назаром Миколайовичем, до Новоушицької селищної ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила встановити юридичний факт її спільного постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 1992 року по 04 березня 2020 року тобто по день смерті останнього.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП «Колос» с.Глібів, розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах, на землях колишнього КСП «Колос» с.Глібів та право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП «Колос» с.Глібів, розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах, що належало його батькові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_3 , однак не встиг оформити спадкових прав на дане майно. ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, тому спадщина відкрилась за законом.

Позивачка вказала, що з 1992 року проживала разом із ОСОБА_5 однією сім`єю в АДРЕСА_1 , як чоловік та жінка, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, разом брали участь у спільних витратах на продукти харчування, гігієни, оплачували комунальні послуги, вели спільне господарство. Позивачка похоронила ОСОБА_3 за власний рахунок. Інших спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги та немає.

07 вересня 2020 року позивачка звернулась до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак нотаріус повідомив їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини із померлим.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 був зареєстрований один, однак з 1994 року і до дня його смерті проживала із ним однією сім`єю. ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебував.

З 1992 року після розірвання шлюбу позивачка перейшла проживати до ОСОБА_3 , де вони проживали однією сім`єю до смерті останнього, доглядали один за одним, оскільки померлий був особою з інвалідністю другої групи та потребував стороннього догляду, після його смерті у позивачки залишилися його правовстановлюючі документи.

З серпня 2020 року позивачка почала проживати у Вільховецькому будинку інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів, оскільки є особою з інвалідністю другої групи і їй важко себе самостійно доглядати.

Встановлення даного факту має юридичне значення, а саме: необхідно позивачці для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого.

Ухвалою суду від 16 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання представника позивачки про витребування у нотаріуса даних щодо заведення спадкової справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

08 липня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки та залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

15 вересня 2021 року від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи без участі представника.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали за обставин викладених у позові.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.5).

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 (а.с.9).

На ім`я ОСОБА_4 видано сертифікат серії ХМ №030491 від 25 квітня 1996 року на право на земельну частку (пай), розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на землях колишнього КСП «Колос» с.Глібів (а.с.11).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) та був до дня смерті особою з інвалідністю другої групи (а.с.22).

Із списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Колос» с.Глібів, Новоушицького району, Хмельницької області (додатку 1 до Державного акта) вбачається, що під номером 323 зазначений ОСОБА_3 (а.с.13-15).

Копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Новоушицької районної державної адміністрації КСП «Колос» с.Глібів підтверджується, що на ім`я ОСОБА_3 виготовлено сертифікат серії ХМ №030490, про що зроблено запис 332; на ім`я ОСОБА_4 виготовлено сертифікат серії ХМ №030490, про що зроблено запис 333 (а.с.16).

В протоколі розподілу земельних часток паїв між громадянами власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай) бувшого КСП «Колос» с.Глібів Новоушицького району прізвище ОСОБА_3 зазначено під №314, а прізвище ОСОБА_4 зазначено під №315 (а.с.17, 18).

На ім`я ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Грошова оцінка земельної частки (паю) бувшого КСП «Колос» с. Глібів, Новоушицького району, Хмельницької області, складає 42728,62 грн, розмір паю становить 2,11 умовних кадастрових гектарів (а.с.12).

Із копії заповіту від 21 червня 1996 року ОСОБА_4 заповів усе своє майно ОСОБА_3 (а.с.8).

12 серпня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвали шлюб (а.с.6).

Із копії сторінок паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 17 липня 2002 року видно, що на наданих сторінках відсутня відмітка про перебування його у шлюбі (а.с.7).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи поступила на державне постійне утримання у Вільховецький будинок-інтернат 19 серпня 2020 року (а.с.21, 23).

Відповідно до довідок виданих Новоушицькою селищною радою №115 -117 від 26 липня 2021 року ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом із ним з 1994 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю співмешканка ОСОБА_1 , що вступила в управління майном померлого (а.с.24-26).

У виписці з погосподарської книги по с. Джуржівка за 1991 - 2006 роки вказано, що за домоволодінням, серед інших, рахувались ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка проживала без реєстрації (а.с.27, 28).

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину і рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю (ст.1264 ЦК України) (а.с.19).

Із матеріалів спадкової справи №112-2020 заведеної після смерті ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_7 подала заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.44-60).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надали суду показання в яких підтвердили, що з 1994 року до 04 березня 2020 року позивачка та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 вказувала, що вона та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , у період з 1992 року по 04 березня 2020 року, проживали однією сім`єю.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що заявник повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а і факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позивачка не довела необхідні для доведення юридичного факту, а саме: обставини пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

В свою чергу, сам факт здійснення поховання не свідчить про спільне проживання однією сім`єю з померлим.

Надані свідками покази суд не бере до уваги, оскільки обставини про які свідки повідомили суду не підтвердились при перевірці їх іншими доказами. Більше того, покази є непереконливими та плутаними.

Отже, позивачка не довела факт свого проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю.

Більше того, довідками та виписками із погосподарських книг не підтверджується вимога щодо спільного безперервного проживання протягом періоду з 1992 року по день смерті ОСОБА_3 . Докази спільного проживання за період з 2006 року по 2016 рік суду не надано.

Суд критично ставиться до інформації, яка міститься у довідці №116, оскільки посилаючись на погосподарську книгу за 2016-2020 року староста підтверджує обставину проживання з 1992 року.

Між іншим, період з 2016 року по день смерті ОСОБА_3 не складає п`ять повних років.

Таким чином, позивачка не довела факт свого проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Поряд із зазначеним, суд звертає увагу на те, що підставою для звернення до суду є те, що позивачка бажає успадкувати спадкове майно, на частину якого відсутні правовстановлюючі документи, а саме право на земельну частку (пай) землях колишнього КСП «Колос» с.Глібів, розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, встановлення юридичного факту, про який просить позивачка, не забезпечить досягнення нею поставленої мети, оскільки вказане спадкове майно залишатиметься без правовстановлюючих документів, що зумовить повторно звернення до суду із вимогою про визнання права власності, тобто встановлення факту пов`язане з наступним вирішенням спору про прав.

Як видно із позовної заяви, позивачка просить суд лише встановити юридичний факт без визнання права власності.

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно відмовити.

Що стосується заявлених вимог до Новоушицької селищної ради Хмельницької області, суд вважає позов не обґрунтованим, з огляду на те, що під час судового засідання не доведено, яким чином вказаний відповідач порушив її спадкові права. Більше того, звернення до вказаного відповідача є невиправданим через те, що спадщину прийняв спадкоємець за законом ОСОБА_2 .

Тому, визнання позову Новоушицькою селищною радою Хмельницької області позову суперечить вимогам ч.3 ст.1272 ЦК України, тому не приймається до уваги судом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно із п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в позові, а позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає віднести судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 , який поданий її представником адвокатом Наталюком Назаром Миколайовичем, до Новоушицької селищної ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2021 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Вільховець, Новоушицької ОТГ, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Новоушицька селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження: смт Нова Ушиця, вул. Подільська, 17, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, .

Суддя О. І. Яцина