Справа № 740/1408/13-ц
Провадження № 6/740/122/21
УХВАЛА

03 листопада 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Проперті Групп", заінтересована особа - Ніжинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Суми), про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

22.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінанс Проперті Групп" (далі ТОВ "Фінанс Проперті Групп") звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі №740/1408/13-ц за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить замінити сторону стягувача на ТОВ "Фінанс Проперті Групп" у виконавчому провадженні, так як ПАТ "КБ "Надра" відступило ТОВ право грошової вимоги за кредитним договором №232/П/05/2008-840 від 15.07.2008. Крім того, заявник просить видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення з боржників заборгованості та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб (ч.3 ст.442 ЦПК України) .

В судове засідання сторони не з`явилися, що відповідно до ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник у заяві просить розглянути справу за його відсутності.

В зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.

Дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2015 по цивільній справі №740/1408/13-ц позовну заяву ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів 561 572 грн. 91 коп. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02.07.2015 рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2015 скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ «Надра" заборгованість за кредитним договором в розмірі 317 768 грн. 70 коп., стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ «Надра" заборгованість за кредитним договором в розмірі 240 150 грн. 90 коп., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 2 850 грн., стягнуто в порядку взаємозаліку з ПАТ "КБ "Надра" на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 1 023 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.

04.08.2020 між ПАТ "КБ «Надра" і ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" укладено договір №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №232/П/05/2008-840 від 15.07.2008.

20.08.2020 між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" і ТОВ "Фінанс Проперті Групп" укладено договір №GL48N718070, за яким ТОВ набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №232/П/05/2008-840 від 15.07.2008.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник, які є фізичною чи юридичною особою і мають вчинити певні дії. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як визначено у ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 № 6-1355/10.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що заява ТОВ "Фінанс Проперті Групп" в частині заміни сторони виконавчого провадження є такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог заявника ТОВ "Фінанс Проперті Групп" про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання слід зазначити наступне.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі N 474/783/17, провадження N 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі N 2-504/11, провадження N 61-41846св18.

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі N 2-824/2009, провадження N 61-5388св18.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа вилається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Згідно ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015 року №8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому, відповідно до ст.89 ЦПК України, суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З судової практики поважними причинами для поновлення строку здебільшого визнаються отримання не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення пред`явлення їх до виконання.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 05.04.2015 на час набрання судовим рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №740/1408/13-ц чотири виконавчі листи від 02.07.2015 були направлені на адресу ПАТ "КБ "Надра" - 12.03.2016 та отриманні останнім 15.03.2016.

Отже, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини ( факти порушення її прав ), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів щодо боржника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зхнгаходиться на виконанні в Ніжинському міськрайонному ВДВС ГТУЮ з 18.04.2016.

Згідно акту про втрату виконавчих листів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" Білої І.В. остання повідомила директора товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп , що всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ "КБ "НАДРА" , передано товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за актом приймання передачі оригіналів документів. Всі інші виконавчі документи були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА", у зв`язку із зміною керівництва Банку, закриттям територіальних відділень Банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ.

Між тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили, про те, що виконавчий лист щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у справі №740/1408/13-ц втрачений заявником суду надано не було.

Відсутність виконавчого листа по справі №740/1408/13-ц стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в кредитній справі та не володіння інформацією про його місцезнаходження не є належними та достатніми доказами втрати оригіналу виконавчого документу ПАТ "КБ "НАДРА" .

Окрім того, обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник як на поважні причини, посилається на процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, що спричинило заміну керівництва банку, закриття територіальних відділень банку та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ.

Але, зазначене не може розцінюватися судом, як поважні обставини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Дані причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності ПАТ "КБ "НАДРА", яким не було вжито заходів на виконання рішення суду.

А тому, заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, зокрема первісним стягувачем (кредитором).

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1975 року п.36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Герін проти Франції від 29 липня 1998 року п.37).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі Устименко проти України заява № 32053/13 ).

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, з врахуванням вимог ч.1 ст.517 ЦК України, якою встановлено обов`язок первісного кредитора передати новому кредиторові інформацію яка є важливою для здійснення прав, що передаються, та того, що протягом тривалого періоду з моменту винесення рішення, стягувач не сприяв виконанню судового документу, дійсно не контролював його виконання, не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, суд вважає, що підстав вважати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання поважними відсутні.

З огляду на викладене, заявником не надано суду жодного доказу, який би підтверджував обставини та сам факт втрати виконавчого листа.

Окрім цього, ТОВ "Фінанс Проперті Групп", укладаючи договір про відступлення права вимоги із ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінанс", був обізнаний, що останньому первісним стягувачем ПАТ Комерційний банк Надра виконавчий лист щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в матеріалах кредитної справи переданий не був. Проігнорувавши вказану процедуру ТОВ "Фінанс Проперті Групп", добровільно поклало на себе ризики відмови судом у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні процесуального строку пред`явлення його до виконання.

Отже, аналізуючи викладені обставини та докази, суд дійшов висновку, що заявник ТОВ "Фінанс Проперті Групп" не надав жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував факт втрати виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поважності причин пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому, в задоволенні вимог заявника в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

На підстав вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 512, 514, 515 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 13, 263, 265, 273, 353, 354, 442, 433, 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

постановив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Проперті Групп", заінтересована особа - Ніжинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Суми), про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, - задовольнити частково.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінанс Проперті Групп" ( ) у справі №740/1408/13-ц.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя Гагаріна Т.О.