Справа № 204/6033/21
Провадження № 2/204/2028/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн., грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки у розмірі 5 000,00 грн., середній заробіток за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року у розмірі 23 634,22 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що у період з 15 серпня 2012 року по 11 травня 2021 року вона перебувала у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод». Починаючи з травня 2019 року у відповідача перед позивачем почала виникати заборгованість по заробітній платі. В день її звільнення відповідач письмово не повідомив її про нараховані належні їй суми при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. За її підрахунками сума не виплаченої заробітної плати становить 60 513,00 грн. Крім того, розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки становить 5 000,00 грн. Також, у зв`язку з тим, що відповідач не здійснив з нею повний розрахунок в день звільнення, тому з останнього підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, розмір якої за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року становить 23 634,22 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача їй завдано моральну шкоду. У зв`язку з невиплатою заробітної плати та компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки вона відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, змушена економити на продуктах, зазначене негативно впливає на відносини в середині її родини. Завдана їй моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням її прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів. Нанесену їй моральну шкоду вона оцінює у 5 000,00 грн. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод» та 11 травня 2021 року була звільнена з посади пресувальника-вулканізаторника 5 р. виробництва товарів народного споживання за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 297к від 11 травня 2021 року, що підтверджується копією її трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 11-19).

Звернувшись до суду позивач наполягала на тому, що відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату починаючи з травня 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі, при цьому при звільненні відповідач так і не виплатив їй нараховану заробітну плату та не провів остаточний розрахунок.

За клопотанням позивача, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року, серед іншого, судом було витребувано у Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод»: належним чином засвідчену копію наказу № 2141к від 15 серпня 2012 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу; належним чином засвідчену копію наказу № 297к від 11 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 ; довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату ОСОБА_1 (за кожний місяць окремо), з зазначенням сум, які підлягають виплаті при звільненні, з урахуванням невиплаченої суми вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку; довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 . Строк для надання витребуваних судом доказів було встановлено до 20 вересня 2021 року.

Вказану ухвалу суду Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» отримало 17 серпня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 29), однак, станом на момент розгляду справи судом, тобто станом на 27 жовтня 2020 року, витребувані судом докази відповідач так і не надав та не повідомив суд про причини неподання доказів або про неможливість надати докази. За таких обставин судом встановлено, що відповідачем без поважних причин не надано докази, витребувані судом.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу та накладено на Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод» штраф у розмірі 6 810,00 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки відповідачем без поважних причин не надано суду докази, що витребовувались судом та не повідомлено причини неподання доказів, суд, з урахуванням обставин справи вважає за можливе визнати встановленими обставини для з`ясування яких вони витребовувались, а саме: те, що з травня 2019 року відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, та при звільненні відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» заборгованості по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, починаючи з травня 2019 року відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату.

Так, згідно з інформацією, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) (а.с. 47-48), вбачається, що за період з травня 2019 року по травень 2021 року включно відповідачем позивачу було нараховано заробітну плату у таких розмірах: травень 2019 року - 7 829,65 грн., червень 2019 року - 15 202,86 грн., липень 2019 року - 8 760,79 грн., серпень 2019 року - 14 729,65 грн., вересень 2019 року - 12 588,64 грн., жовтень 2019 року - 12 430,58 грн., листопад 2019 року - 10 232,38 грн., грудень 2019 року - 10 167,48 грн., січень 2020 року - 10 509,51 грн., лютий 2020 року - 8 061,10 грн., березень 2020 року - 7 164,88 грн., квітень 2020 року - 9 240,93 грн., травень 2020 року - 8 753,16 грн., червень 2020 року - 93,70 грн., липень 2020 року - 4 723,00 грн., серпень 2020 року - 84,81 грн., вересень 2020 року - 18,00 грн., жовтень 2020 року - 37,80 грн., листопада 2020 року - 42,00 грн., грудень 2020 року - 96,60 грн., січень 2021 року - 0,00 грн., лютий 2021 року - 443,13 грн., березень 2021 року - 8 970,37 грн., квітень 2021 року - 11 184,69 грн., травень 2021 року - 8 841,92 грн.

При цьому, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість не за весь період з травня 2019 року по травень 2021 року, а за конкретні місяці у визначеному нею розмірі, заробітна плата у які становила (згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5)): за травень 2019 року - 7 829,65 грн., червень 2019 року - 15 202,86 грн., липень 2019 року - 8 760,79 грн., листопад 2019 року - 10 232,38 грн., грудень 2019 року - 10 167,48 грн., січень 2020 року - 10 509,51 грн., лютий 2020 року - 8 061,10 грн., березень 2020 року - 7 164,88 грн., квітень 2020 року - 9 240,93 грн., травень 2020 року - 8 753,16 грн., червень 2020 року - 93,70 грн., серпень 2020 року - 84,81 грн., вересень 2020 року - 18,00 грн., жовтень 2020 року - 37,80 грн., листопада 2020 року - 42,00 грн., грудень 2020 року - 96,60 грн., березень 2021 року - 8 970,37 грн., квітень 2021 року - 11 184,69 грн., травень 2021 року - 8 841,92 грн.

Таким чином судом встановлено, що загальний розмір нарахованої позивачу заробітної плати, з урахуванням обсягу та меж заявлених позовних вимог, за вказаний період становить 125 292,63 грн.

Однак, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн., суд, керуючись положеннями статті 13 ЦПК України розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині повинні бути задоволені частково в межах суми пред`явленої позивачем до стягнення.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн., а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом - 60 513,00 грн.; період стягнення дорівнює 19 місяців. Отже, розмір заробітної плати який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 60 513,00 / 19 = 3 184,89 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Середньоденна заробітна плата позивача становить: березень 2021 року - 8 970,37 грн., квітень 2021 року - 11 184,69 грн., поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (22 + 22 = 44 дні) = 458,06 грн.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року у розмірі 23 634,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 12 травня 2021 року і по 04 серпня 2021 року, тобто виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Кількість робочих днів за період з 12 травня 2021 року і по 04 серпня 2021 року складає 59 днів, а саме: травень 2021 року - 14 днів, червень 2021 року - 20 днів, липень 2021 року - 22 дні, серпень 2021 року - 3 дні.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 12 травня 2021 року по 04 серпня 2021 року, складає: 59 днів х 458,06 грн. = 27 025,54 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Але, оскільки позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 травня 2021 року і по 04 серпня 2021 року у розмірі 23 634,22 грн., враховуючи, що відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23 634,22 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, тобто в межах заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 5 000,00 грн. суд виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів та документів на підтвердження того, що позивач має невикористані дні щорічної відпустки.

Більш того, у позовній заяві позивачем взагалі не зазначено скільки днів невикористаної щорічної відпустки має позивач та з яких розрахунків виходила позивач, зазначаючи про те, що належна їй до виплати компенсація за невикористані дні щорічної відпустки становить 5 000,00 грн.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У зв`язку з цим, за відсутності доказів наявності у позивача невикористаних днів щорічної відпустки суд позбавлений можливості встановити точний розмір компенсації за невикористані позивачем дні щорічної відпустки, а тому на теперішній час позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім того, у частині 1 статті 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Стаття 23 ЦК України та стаття 237-1 КЗпП України передбачають можливість відшкодування моральної шкоди завданої працівнику власником або уповноваженим ним органом внаслідок порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань.

Судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський агрегатний завод» було порушено право позивача ОСОБА_1 на своєчасне отримання заробітної плати за виконану нею роботу. При цьому, суд враховує, що заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем виникла ще з травня 2019 року та до теперішнього часу, а саме до 27 жовтня 2021 року, відповідач заборгованість по заробітній платі перед позивачем в повному обсязі так і не погасив.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як працівник має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди, яка виразилася у порушенні її права на своєчасне отримання заробітної плати за виконану роботу, що призвело до порушення права на працю, та як наслідок до моральних страждань.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивач вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з тривалою невиплатою заробітної плати позивач була вимушена шукати додаткове джерело доходів для забезпечення себе.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що позивач як працівник має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй неправомірними діями відповідача, та саме відповідач є особою, внаслідок дії якого було завдано моральну шкоду позивачу.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, їх тривалості, а також інших негативних наслідків.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує те, що порушення права позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану роботу призвело до моральних страждань, порушився нормальний ритм життя позивача, вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд враховує надмірну тривалість такого порушення, яка у часі розтягнулася більше, ніж на два роки, з травня 2019 року по теперішній час позивачу в повному обсязі так і не була виплачена заробітна плата.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача позивачу також була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неправомірну поведінку відповідача та вважає доведеним факт душевних страждань позивача, реальність яких не викликає сумніву, а тому позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди пред`явлений до стягнення є обґрунтованим та доведеним, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Отже, за таких обставин, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд визнає доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені на суму 60 513,00 грн. та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Крім того, оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, за які позивачем було сплачено судовий збір, задоволені на загальну суму 28 634,22 грн. (23 634,22 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні) + 5 000,00 грн. (в рахунок відшкодування моральної шкоди) = 28 634,22 грн.), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за позовними вимогами майнового характеру у мінімальному розмірі для цих позовних вимог, а саме у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 115, 117, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 15, 23 ЦК України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 273, 352, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 60 513,00 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот тринадцять гривень, 00 копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень, 00 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23 634,22 грн. (двадцять три тисячі шістсот тридцять чотири гривні, 22 копійки), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Щепкіна, 53, ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок) на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, у розмірі 3 184,89 грн. (три тисячі сто вісімдесят чотири гривні, 89 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез