РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/22352/20

Провадження № 22-ц/4815/887/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) через несплату аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки(пені) через несплату аліментів на утримання дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з грудня 2018 року по серпень 2020 року у розмірі 19 082 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 79 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції провів розрахунок неустойки (пені) в порядку, який не відповідає висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, як малозначна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому розірвано згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2013 року.

Від шлюбу у сторін народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2018 року у справі №569/15821/18 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду від 05 грудня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 600 грн., щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як слідує з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 вересня 2020 №141269, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 569/15821/18 за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року станом на 31 серпня 2020 року становить 62 795 грн. 65 коп.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц розрахунок пені за період прострочення сплати аліментів проводиться за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1% та береться до уваги заборгованість, визначена у довідці по розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №141269 від 01.09.2020 року, видана державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів).

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача було надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року, згідно якого розмір пені становить 196769,85 грн., а до стягнення відповідно до вимог ст. 196 СК України підлягає 100% в межах заборгованості, а саме 62795,65 грн.

Наданий стороною позивача розрахунок заборгованості є вірним та обґрунтованим, здійснений з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року ухвалено з порушенням норм матеріального права, тому наявні правові підстави для його скасування, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовий збір за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) через несплату аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) через несплату аліментів на утримання дитини з грудня 2018 по серпень 2020 року у розмірі 62795 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В.Хилевич