ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/4468/19
Провадження № 22-ц/4820/1602/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 серпня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

ОСОБА_1 зазначила, що з 27 червня 1992 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя у них народилося п`ятеро дітей, із яких син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітніми. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. За судовим наказом цього ж суду від 30 травня 2019 року з ОСОБА_2 присуджено аліменти на дітей у розмірі ⅓ частки всіх заробітків (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. До розірвання шлюбу позивачка захворіла на тяжку хворобу, визнана особою з інвалідністю ІІ групи та потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність і спроможний надавати їй таку допомогу.

Отже, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на дружину у розмірі 5 000 грн, але не менше прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та осіб з інвалідністю, довічно.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 3 000 грн, але не менше прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та осіб з інвалідністю, довічно.

В решті позову відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 серпня 2021 року доповнено резолютивну частину основного рішення.

Стягнено аліменти починаючи з 10 липня 2019 року.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 хворіє на тяжку хворобу, є особою з інвалідністю та потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність і спроможний надавати позивачці таку допомогу у розмірі 3 000 грн на місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати основне та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що за ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності та державну соціальну допомогу, забезпечена прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, і не потребує матеріальної допомоги. Водночас ОСОБА_2 офіційно не працює, періодично виконує роботи з виготовлення камінів, його дохід не є сталим і регулярним, він сплачує аліменти на неповнолітню дитину та погашає отриманий на потреби сім`ї кредит, залишив постійне місце проживання та орендує житло, його заробітки не покривають щомісячні витрати. За своїм майновим станом ОСОБА_2 не може надавати колишній дружині утримання, внаслідок чого підстави для стягнення з нього аліментів відсутні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

Щодо додаткових доказів

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.ч. 1, 3, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Матеріали справи не містять даних про доходи ОСОБА_1 як особи, що претендує на присудження з відповідача грошового утримання.

Ці обставини мають значення для правильного вирішення спору, натомість, суд першої інстанції не роз`яснив сторонам право на подання та витребування відповідних письмових доказів (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

З метою дотримання принципу змагальності сторін, відповідно до ч. 8 ст. 83, ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти та дослідити письмові докази про доходи ОСОБА_1 , які подані сторонами та витребувані апеляційним судом на стадії апеляційного розгляду справи.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, неправильно витлумачив застосований закон (статтю 75 СК України) та не дотримався приписів статей 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 27 червня 1992 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року (рішення набрало законної сили 22 січня 2019 року). Від спільного проживання у сторін народилося п`ятеро дітей.

30 травня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2019 року і до повноліття дітей.

Наразі ОСОБА_2 сплачує аліменти на малолітню дочку ОСОБА_6 .

За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 захворіла на хронічне захворювання, внаслідок чого їй встановлено інвалідність ІІ групи (ураження опорно-рухового апарату) довічно.

Протягом 2019-2021 років ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності у наступних розмірах: у січні-лютому 2019 року 1 509 грн 36 коп. на місяць, у березні 2019 року 1 690 грн 33 коп., у квітні 2019 року 1 691 грн 41 коп., у травні-червні 2019 року 1 996 грн 81 коп., у липні-серпні 2019 року 2 006 грн 45 коп. на місяць, з вересня 2019 року до квітня 2020 року 2 000 грн на місяць, з травня 2020 року до лютого 2021 року 2 100 грн на місяць, у березні-червні 2021 року 2 229 грн 77 коп. на місяць, у липні-серпні 2021 року 2 242 грн 01 коп. на місяць.

Також у цей період ОСОБА_1 виплачувалася державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у таких розмірах: у вересні-листопаді 2019 року 1 648 грн 94 коп. на місяць, з грудня 2019 року до лютого 2020 року 1 804 грн 54 коп. на місяць, у березні-червні 2020 року 994 грн 33 коп. на місяць, у липні-серпні 2020 року 1 420 грн 45 коп. на місяць, у вересні-листопаді 2020 року 2 095 грн 37 коп. на місяць, з грудня 2020 року до січня 2021 року 2 232 грн 97 коп. на місяць, у лютому 2 761 грн 15 коп., у березні-червні 2021 року 2 782 грн 50 коп. на місяць, у липні-серпні 2021 року 3 017 грн на місяць, у вересні 2021 року 2 930 грн.49 коп.

Сторонам та їм повнолітнім синам, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 40,1 кв.м, в рівних частках кожному.

ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, не має інших утриманців, проживає окремо від сім`ї, не працює та здійснює підприємницьку діяльність із виготовлення камінів.

Застосовані норми права

Статтею 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

В силу ст. 1 Закону України 15 липня 1999 року №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі Закон №966-XIV) прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Як передбачено ст. 4 Закону №966-XIV, прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України слідує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Законом визначені підстави для надання подружжям матеріальної допомоги одне одному.

Так, право на утримання виникає у того з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, має нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення, за умови, що він став непрацездатним до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а інший із подружжя може надавати таку допомогу.

Непрацездатним є той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Отже, право на утримання (аліменти) має особа з інвалідністю, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постановах від 13 квітня 2016 року (справа №6-3066цс115) і від 16 серпня 2017 року (справа №6-1111цс17).

На 2019-2021 роки законами про Державний бюджет України визначався прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у таких розмірах: з 1 січня 2019 року 1 497 грн, з 1 липня 1 564 грн, з 1 грудня 1 638 грн; з 1 січня 2020 року 1 638 грн, з 1 липня 1 712 грн, з 1 грудня 1 769 грн; з 1 січня 2021 року 1 769 грн, з 1 липня 1 854 грн, з 1 грудня 1 934 грн.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2019-2021 років ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності та державну соціальну допомогу у розмірі, що забезпечував їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_2 не працює, має нерегулярний, мінливий дохід від діяльності з виготовлення камінів, сплачує аліменти на дитину. Водночас надані ОСОБА_1 докази, зокрема показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і рекламні скріншоти (а.с. 42-61, 101-104) достовірно та об`єктивно не вказують на те, що ОСОБА_2 спроможний надавати позивачці утримання.

Також у справі відсутні дані про виникнення у ОСОБА_1 виняткових обставин, які зумовлюють збільшення прожиткового рівня її матеріального забезпечення (додаткові витрати на лікування, оздоровлення, харчування тощо).

З огляду на викладене, підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання колишньої дружини, ОСОБА_1 , відсутні.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Заявлений ОСОБА_1 позов не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. 3, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Оскільки в позові ОСОБА_1 відмовлено, то судовий збір за подання позову не може бути покладений на відповідача, а обґрунтовано сплачений ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152 грн 60 коп. (1921?0,4?150%) має бути відшкодований йому за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 2 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 152 гривні 60 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Семенюк В.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50