ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2989/21
провадження № 4-с/753/89/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича, заінтересована особа: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 753/22726/17 виданий 10.12.2019 р. Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 351 790 грн. 01 коп. Вказує, що попри існуючу заборгованість за даним виконавчим листом старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. 05.11.2020 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає постанову старшого державного виконавця Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа незаконною з огляду на те, що державний виконавець не здійснив всіх заходів щодо належного виконання рішення суду про стягнення коштів, не провів ретельної перевірки щодо майнового стану боржника, у зв`язку з чим просив скасувати вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Старший державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Т.К. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Державний виконавець подав заперечення на скаргу, в яких просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства та вчиненні згідно з Законом України «Про виконавче провадження»

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , в судове засідання, не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Оскільки неявка стягувача, боржника, державного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд в порядку, визначеному ч. 2 ст. 450 ЦПК України вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

Судом встановлено, що на виконанні у Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 753/22726/17 виданий 10.12.2019 р. Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 351 790 грн. 01 коп.

10.01.2018 р. старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60949434 з примусового виконання виконавчого листа № 753/22726/17, виданого 10.12.2019 р. Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 351 790 грн. 01 коп. (а.с.19)

10.02.2020 р. старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. винесено постанови про арешт коштів боржника.(а.с.27-30)

Вбачається, що виконавцем було зроблено ряд запитів щодо майнового стану боржника.

10.02.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. (а.с.33-34)

Встановлено, що 05.11.2020 р. старшим державним виконавцем Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.71-72)

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Орган виконавчої служби зобов`язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, державним виконавцем Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) під час здійснення виконавчого провадженняне було вчинено всіх необхідних заходів у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» на виконання вищевказаного виконавчого листа та стягнення суми заборгованості з боржника на користь стягувача, а також не виконано всіх можливих, передбачених вимогами законодавства дій щодо розшуку майна, на яке може бути звернуто стягнення боргу у ВП №60949434.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України , ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 81, 260, 447 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича від 05.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА