Справа № 219/944/21
Провадження № 2/219/1250/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., представника позивача Коваленка О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «Бахмут-Енергія» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму основного боргу за теплову енергію за період з жовтня 2007 року до січня 2021 року у розмірі 37718,56 грн., а також судовий збір у розмірі 2270 грн., посилаючись на те, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з жовтня 2007 року до січня 2021 року постачало ОСОБА_1 теплову енергію. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував вартість послуг за використану теплову енергію квартири, внаслідок чого за вказаний період часу утворилася заборгованість у зазначеному розмірі.

21 травня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, протиправними та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що з матеріалів справи № 219/944/21 йому стало відомо про незаконне нарахування боргу зі сторони позивача, а також про обробку його персональних даних без його згоди, яка полягає в використанні Товариством його персональних даних в базі персональних даних позивача з обліку і нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії. За даним фактом ним було складено письмову претензію № 1 від 20 травня 2021 року та направлено позивачу в порядку ст. 16 ЦПК України з метою можливості досудового врегулювання спору. Вважає, що виявлені порушення його прав як суб`єкта персональних даних зі сторони позивача, відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних», має бути розглянуто судом та враховано, як джерело (доказ) позовних вимог, що базується на незаконному отриманні даних. Вважає, що у разі відмови позивача врегулювати такі спірні відносини у досудовому порядку, буде доцільно розглянути спір у межах цієї справи як зустрічні позовні вимоги, оскільки такі спірні відносини виникли з одних правовідносин та можливе задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Щодо основних позовних вимог зазначив, що позивач здійснив незаконне нарахування боргу за фактично ненадані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2007 року до грудня 2020 року. Незаконність полягає в тому, що відповідач є власником квартири, за яку нараховано борг з 11 вересня 2015 року, а позивач здійснив незаконне нарахування неналежних боргів за період з 2007 року. Зазначив, що позивач не врахував загальний строк позовної давності, що передбачений ст. 257 ЦК України у 3 роки, а отже нарахування боргу за строк, що перевищує 3 роки, є неправомірним. Просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Але основною причиною неправомірності нарахування боргу відповідач вважає той факт, що позивач фактично не надавав відповідачу послуг з централізованого опалення. Так, відповідач став власником квартири шляхом приватизації на підставі відповідного рішення виконавчого органу місцевого самоврядування. При цьому, квартира на момент прийому-передачі була вже без системи централізованого опалення, замість якої обладнана системою індивідуального електричного опалення, про що маються відповідні докази. Так, до передачі квартири у користування відповідачу її було прийнято у комунальну власність міста Артемівська згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду у справі № 219/7155/2014-ц. На виконання рішення суду представниками житлово-експлуатаційної організації ПП «ВІЛС» та працівниками Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради 23 липня 2015 року було проведено: технічне обстеження зазначеної квартири, за результатами якого було складено акт обстеження житла, який затверджений начальником Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради. В акті, серед іншого, зазначено, що система централізованого опалення відсутня і не функціонує, батареї опалення відрізані та відсутні, стояки системи окремо проходять через квартиру.

Також було здійснено технічну інвентаризацію квартири Комунальним підприємством «Артемівське бюро технічної інвентаризації», за результатом якої було складено технічний паспорт від 28 серпня 2015 року, який містить розділ 7 з описом наявних систем комунальних послуг, серед яких зазначено, що квартира має електричне опалення (електроконвекторне), а відомості про централізоване опалення відсутні.

Таким чином, вважає, що це підтверджує, що на момент отримання відповідачем квартири у власність система централізованого опалення була відсутня, замість якої була встановлена електрична індивідуальна система опалення. Додатково зазначив, що відповідач не несе тягаг обслуговування магістралей централізованого опалення позивача, які транзитом проходять через квартиру, який полягає в періодичному технічному огляді, фарбуванні, забезпеченні належної теплоізоляції, що, в свою чергу, викликає незручності та додаткові витрати. Зазначена проблема була відображена у претензії № 2 від 20 травня 2021 року та направлена позивачу з метою досудового врегулювання спору із запропонованими варіантами вирішення спору.

Стверджує, що відповідач фактично не отримував жодних послуг від позивача щодо централізованого постачання теплової енергії у зв`язку із неможливістю фізичного отримання таких послуг, а дотримання необхідної температури у холодний період в квартирі забезпечується електричною системою індивідуального опалення з використанням сучасних енергозберігаючих технологій (інфрачервоні граніто-керамічні обігрівачі). Необгрунтовані вимоги позивача щодо нарахування боргу за ненадані послуги є протиправними і не підлягають задоволенню.

04 червня 2021 року від позивача ТОВ «Бахмут-Енергія» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270 грн. Питання застосування строків позовної давності залишає на розсуд суду, а щодо зазначеного у відзиві відповідача факту про відсутність в його квартирі приладів опалення, позивач зазначив таке. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Відтак, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Позивач зазначив, що відповідач не надавав підприємству копію зазначеного акту щодо відключення його квартири від центральної мережі опалення. Вважає, що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири ОСОБА_1 свідчить про виконання послуг ТОВ «Бахмут-Енергія». Оскільки позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, то відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Посилається на те, що відсутність у квартирі відповідача батарей централізованого опалення не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла, а також те, що відповідачем не надано жодного документу, який би підтвердив законність відключення його квартири від мережі централізованого опалення. Позивач зазначив, що ним було надано відповіді на претензії відповідача, копії яких долучив до відзиву на позовну заяву.

26 жовтня 2021 року від позивача ТОВ «Бахмут-Енергія» надійшли додаткові пояснення, аналогічні поясненням у відзиві на позовну заяву, в яких зазначено, що у разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Відтак, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Позивач зазначив, що жодний з власників квартири АДРЕСА_1 , підприємству копію зазначеного акту щодо відключення його квартири від централізованої мережі опалення не надавав. Також зазначив, що за інформацією, яка є в наявності у Товариства, жодному з власників квартири АДРЕСА_1 , міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення дозвіл на відключення від централізованої мережі опалення не надавався. Окремо зазначив, що у Товариства відсутні повноваження по відключенню абонентів від мережі опалення, в разі наявності у них заборгованості за теплову енергію, оскільки це прямо заборонено чинним законодавством. Відтак, Товариство не могло самостійно відключити будь-кого з власників квартири АДРЕСА_1 , від централізованої мережі опалення, навіть при наявності заборгованості за теплову енергію (централізоване опалення). У зв`язку із цим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності просив вирішити це питання на розсуд суду. Також зазначив, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Стверджував, що жодний з власників квартири АДРЕСА_1 , підприємству копію акту щодо відключення його квартири від центральної мережі опалення не надавав. Таким чином, споживачами самовільно було відключено централізоване опалення у квартирі. Також за інформацією, яка є в наявності у Товариства, жодному з власників квартири АДРЕСА_1 , міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення дозвіл на відключення від централізованої мережі опалення не надавався. Оскільки у Товариства відсутні повноваження з відключення абонентів від мережі опалення, в разі наявності у них заборгованості за теплову енергію, оскільки це прямо заборонено чинним законодавством, то Товариство не могло самостійно відключити будь-кого з власників квартири АДРЕСА_1 , від централізованої мережі опалення, навіть за наявності заборгованості за теплову енергію (централізоване опалення).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що він отримав ордер на квартиру 12 серпня 2015 року та з 11 вересня 2015 року квартира знаходиться в його приватній власності. Просив застосувати до позовних вимог позовну давність у три роки. Він не згоден з обробкою його персональних даних. Зазначив, що квартиру він отримав з відключеним опаленням, вона була покинута, відключена від всіх комунальних мереж, в тому числі і від опалення. Батареї були відрізані від стояків, батарей не було, про що у нього є акт обстеження. Він не знає обставин, за яких було відключено опалення. Вважає, що він не отримує послуги з теплопостачання, оскільки у квартирі немає батарей та теплоенергія до нього у квартиру не надходить. Тепломережа подає енергію до входу у будинок, а не кожному споживачеві окремо.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Бахмут-Енергія» у період з жовтня 2007 року до грудня 2020 року було постачальником послуг з теплової енергії відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 5-8) і за що відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату згідно з встановленими тарифами.

Згідно з копією ордеру на житлове приміщення № 000422 від 12 серпня 2015 року, ордер виданий ОСОБА_1 на право заняття приміщення, житловою площею 15,10 м?, загальною площею 30,0 м?, яке складається з 1 кімнати у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Бахмутської міської ради, яка надійшла до суду 16 лютого 2021 року за № 5112 у відповідь на запит суду щодо доступу до персональних даних, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 19 серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 66).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 218595154 від 31 липня 2020 року, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 10 вересня 2015 року, виданого Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради, державним реєстратором Букрєй Г.В. 11 вересня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Як видно з копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року у справі № 219/7155/2014-ц (провадження № 2/219/479/2015), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, в описовій частині рішення суду зазначено, що основним наймачем даної квартири був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті квартиронаймача у дану квартиру самовільно вселилися і продовжували проживати син померлого ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_4 . З цього приводу Артемівська міська рада зверталася до суду з позовом про виселення зазначених осіб зі спірної квартири. Рішенням суду від 28 грудня 2006 року у задоволенні позовних вимог Артемівській міській раді відмовлено і на підставі зустрічних позовних вимог за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їх дитиною ОСОБА_4 було визнано право користування житловою площею у спірній квартирі. Однак з грудня 2013 року у даній квартирі ніхто не проживає, станом на 01 червня 2014 року заборгованість за комунальні послуги становить 9408,88 грн. Рішення набрало законної сили 06 травня 2015 року.

Згідно з актом обстеження житла в.о. начальника управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Гладкої О.О. від 23 липня 2015 року, комісією складено акт обстеження житла однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що у цій квартирі тривалий час ніхто не проживає, багато старого сміття, пошкоджені комунікації санітарного вузла, унітаз забитий будівельним сміттям, вікна та двері застарілі, потребують термінового ремонту. Електроенергія відключена у зв`язку із несплатою боргу попередніми мешканцями. Труби водопостачання та водовідведення знаходяться в аварійному стані, створюючи загрозу пориву та затоплення. Система централізованого опалення не використовується, батареї обрізані та відсутні, стоякові труби будинкового опалення безпосередньо проходять через квартиру (а.с. 82).

20 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Бахмут-Енергія» надіслано претензію № 1 щодо досудового врегулювання спору, в якій він просив припинити незаконну обробку його персональних даних та знищити будь-які його персональні дані, які знаходяться у Товариства (а.с. 80), а також претензію № 2 щодо досудового врегулювання спору, в якій він просив скасувати незаконно нарахований борг за фактично не отримані послуги, видалити його персональні дані та особистий рахунок з бази даних Товариства, розглянути запропоновані способи узгодження транзиту мережі Товариства через його приватну власність та врегулювати ці відносини (а.с. 81).

Листом від 25 травня 2021 року за № К-156, К-157, К-158 ТОВ «Бахмут-Енергія» надало відповідь ОСОБА_1 на його претензії № 1, № 2 від 21 травня 2021 року, в якому зазначено, що ТОВ «Бахмут-Енергія» інформує про неможливість досудового врегулювання спору про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії по квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку із відкриттям в Артемівському міськрайонному суді Донецької області провадження у справі № 219/944/21 за позовною заявою ТОВ «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення непогашеної заборгованості. Зазначено, що персональні дані відповідача, які є у Товариства, отримані законним шляхом, з додержанням Закону України «Про захист персональних даних», їх обробка зроблена з урахуванням чинного законодавства і є законною, тому такі дані не можуть бути знищені за письмовою претензією відповідача. Також зазначено, що між ТОВ «Бахмут-Енергія» та ОСББ «Ювілейна, 111» не існує договірних відносин щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення. Співвласники квартир повинні приймати участь у витратах на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових мереж пропорційно опалювальній площі квартири. Відключення від мереж централізованого опалення не може бути підставою для відмови від оплати за вказані послуги згідно зі ст. 360 ЦК України. Власникам квартир у багатоповерховому житловому будинку на праві спільної загальної власності належать приміщення загального користування, опорні конструкції будівель, механічне, електричне та інше обладнання за межами та всередині квартири, яке обслуговує більш однієї квартири, а також споруди, будови, які призначені для забезпечення потреб квартир, а також власників нежилих приміщень, розташованих в житловому будинку (ст. 382 ЦК України). До внутрішньобудинкового інженерного обладнання відносяться інженерні комунікації і технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (це, крім іншого, також і внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення). Таким чином, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення є невід`ємною частиною інженерно-технічного обладнання житлового будинку (а.с. 94-96).

Згідно з розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію, підписаним начальником абонентного відділу ОСОБА_7 , за період з 01 жовтня 2007 року до 31 грудня 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , утворилася заборгованість у розмірі 37718,56 грн. У вказаний період відповідач жодного разу не здійснював сплату нарахувань за спожиті послуги з теплопостачання (а.с. 5-8).

Актами від 08 жовтня 2010 року, 15 жовтня 2011 року, 16 жовтня 2012 року, 04 жовтня 2013 року, 21 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 13 жовтня 2016 року, 16 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року, 01 листопада 2019 року, 20 жовтня 2020 року підтверджується, що було здійснено підключення опалення на осінньо-зимовий період у будинку АДРЕСА_3 , а актами від 18 квітня 2011 року, 17 квітня 2012 року, 15 квітня 2013 року, 04 квітня 2014 року, 15 квітня 2015 року, 12 квітня 2016 року, 07 квітня 2017 року, 10 квітня 2018 року, 10 квітня 2019 року, 16 квітня 2020 року підтверджується, що було відключено опалення на весінньо-літній період у будинку АДРЕСА_3 (а.с. 10-30).

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, теплопостачальник виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67 Житлового кодексу України, оплата за користування тепловою енергію та гарячим водопостачанням стягується у встановленому порядку за затвердженими тарифами/цінами.

Статтями 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу України передбачено обов`язок споживача щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, вносити повну оплату за комунальні послуги, у даному випадку, за теплову енергію. Крім того, ч. 5 ст. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ № 1198 від 03 жовтня 2007 року, передбачає обов`язок споживача своєчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Споживачі зобов`язані оплатити комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при чому послуга вважається наданою, якщо особа не відмовилася від послуги у встановленому законом порядку.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє особу обов`язку оплачувати надані йому послуги, а відмова споживача послуг від укладення договору у такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відключення від мереж централізованого опалення не може бути підставою для відмови від оплати за вказані послуги згідно зі ст. 360 ЦК України.

Усі власними квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 382 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (утому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку (ч. 2 ст. 382 ЦК України).

До внутрішньобудинкового інженерного обладнання відносяться інженерні комунікації і технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир, зокрема, це і внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення.

Таким чином, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення є невід`ємною частиною інженерно-технічного обладнання житлового будинку.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що він фактично не отримував жодних послуг від позивача з централізованого постачання теплової енергії, оскільки у нього у квартирі немає батарей та централізованого теплопостачання, тому він не винен сплачувати заборгованість, яка утворилася, суд зазначає таке.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Так, згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

При цьому, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

При проектуванні будинку закладається засіб централізованого теплопостачання, згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно пов`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.

До технічного обладнання в будинку відносяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали, ліфти, центральні розподільчі щити електропостачання, а також елементи благоустрою прибудинкової території).

Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири (приміщення) не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири (приміщення).

Відключення окремих квартир по стояку будинку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інших споживачів цього будинку.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Таким чином, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

У судовому засіданні встановлено, що жодний з власників квартири АДРЕСА_1 , підприємству копію зазначеного акту щодо відключення його квартири від централізованої мережі опалення не надавав. За інформацією, яка є в наявності у Товариства, жодному з власників квартири АДРЕСА_1 , міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення дозвіл на відключення від централізованої мережі опалення не надавався.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні стверджував, що у Товариства відсутні повноваження з відключення абонентів від мережі опалення, в разі наявності у них заборгованості за теплову енергію, оскільки це прямо заборонено чинним законодавством. Таким чином, Товариство не могло самостійно відключити будь-кого з власників квартири АДРЕСА_1 , від централізованої мережі опалення, навіть при наявності заборгованості за теплову енергію (централізоване опалення). Також зазначив, що відповідач не надавав підприємству копію зазначеного акту щодо відключення його квартири від центральної мережі опалення.

Вищевказані доводи представника позивача відповідачем не спростовані та доказів з цього приводу, зокрема, акту постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, відповідачем протягом судового розгляду суду не надано.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири ОСОБА_1 свідчить про виконання послуг ТОВ «Бахмут-Енергія».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Суд звертає увагу, що відсутність у квартирі відповідача батарей централізованого опалення не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 226/1437/16-ц.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади для розгляду питання щодо відключення від мережі централізованого опалення з відповідною письмовою заявою.

Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке заноситься до протоколу. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект.

По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, чинне в Україні законодавство передбачає імперативний порядок відключення будинку від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустимим доказом ві дключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі № 212/2214/15-ц.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Отже, між споживачем послуги ОСОБА_1 та ТОВ «Бахмуг-Енергія» виникли відносини зобов`язального характеру стосовно постачання теплової енергії та, відповідно, її оплати.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано жодного документу, який би підтвердив законність відключення його квартири від мережі централізованого опалення.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 03 лютого 2021 року, тобто у межах строку позовної давності перебуває заборгованість, яка утворилася за період з 03 лютого 2018 року до 31 грудня 2020 року у розмірі 15994,73 грн.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем обов`язку з оплати за послуги теплопостачання, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію у межах строку позовної давності за період з 03 лютого 2018 року до 31 грудня 2020 року у розмірі 15994,73 грн. У задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2007 року до 02 лютого 2018 року у розмірі 21723,83 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 962,60 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (р/р НОМЕР_4 , МФО 335106, філія Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ; ) заборгованість за теплову енергію за період з 03 лютого 2018 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 15994 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 73 коп., а також судовий збір у розмірі 962 (дев`ятсот шістдесят дві) грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик 01.11.2021