2/465/904/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05.11.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся із позовом до відповідачки про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі №465/5729/14-ц від 11.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 96 657,47 грн. боргу (63 000 грн. основного боргу згідно розписки від 01.05.2014 року, 30 800 грн. основного боргу згідно розписки від 19.05.2014 року, 2063,60 грн. нарахованого індексу інфляції, 793,86 грн. 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення). На підставі зазначеного рішення, Франківським районним судом м. Львова видано Виконавчий лист від 11.12.2014 року у справі №465/5729/14-ц. Даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні Франківського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ у період з 2015 року до лютого 2018 року. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 21.02.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55858159. Відповідно до Довідки №1756 від 30.05.2018 року вбачається, що станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано, а боржником не вжито жодних заходів для виконання вищезгаданого рішення суду. На підставі вказаної довідки, позивачем подано позов до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за період 3 роки. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2018 року позов задоволено та постановлено стягнути з відповідачки 36582 грн. інфляційних витрат та 8449,71 грн. 3% річних за період із 31.05.2015 року по 30.05.2018 року. Станом на день звернення до суду, рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2018 року не виконано. Відтак, позивач просить стягнути з відповідачки за період з 31.05.2018 по 27.08.2019 року складає 7879,20 грн. та 3% річних у розмірі 3507,86 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачки на його користь суму судових витрат.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляджу по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 19.07.2021 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.

Тому суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_2 96 657,47 грн. боргу та 966,58 грн. судових витрат.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова від 11.12.2014 року, зазначено стягнути з ОСОБА_2 96 657,47 грн. боргу та 966,58 грн. судових витрат.

З Постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2015 року вбачається, що головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Харко Марією Михайлівною відкрито виконавче провадження №46624051 з виконання виконавчого листа №2/465/2985/14 виданого 13.02.2015 року.

Відповідно до заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_2 45031,71 грн. та 704,80 грн. судового збору.

Згідно з виконавчим листом, виданим 20.12.2018 року Франківським районним судом м. Львова встановлено стягнути з ОСОБА_2 45031,71 грн. та 704,80 грн. судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що відкрито виконавче провадження №55858159 від 21.02.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем з виконання виконавчого листа №2/465/2985/14 виданого 11.12.2014 року.

З листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 27.08.2019 року вих. №3457 вбачається, що 21.02.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, 21.02.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано у відповідні банківські установи для виконання. Згідно відповіді ПФУ та ДФС, доходів боржник не отримує. У ОСОБА_2 грошові кошти на банківських рахунках відсутні.

Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, змін або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочини (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржник (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитор у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше н встановлено Договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст.ст. 12,13,14 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту ґрунтується на законі та відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, призводить до поновлення його порушеного права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 279 ЦПК України, статтями, 625, 258, 551, 512, 510, 514, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 нарахований індекс інфляції за період з 31.05.2018 року по 27.08.2019 року в розмірі 7 879 (сім тисяч вісімсо сімдесят дев`ять гривень) грн.. 20 коп. та 3% річних від простроченої суми за період з 31.05.2018 року по 27.08.2019 року в розмірі 3 507 (три тисячі п`ятсот сім гривень) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідачка: ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Мартьянова С.М.