РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/19592/20

Провадження № 22-ц/4815/1110/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Ковальчук Н.М,

суддів: Хилевича С. В., Боймиструка С. В.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року у складі судді Мички І. М., ухвалене в м. Здолбунові Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07 травня 1980 року. Згідно вказаного договору, посвідченого Сай Неонілою Андріївною секретарем виконавчого комітету Глинської сільської Ради народних депутатів Здолбунівського районну Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №13, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок за вказаною адресою, що підтверджується, окрім договору, також випискою з погосподарської книги с. Глинськ, Здолбунівського району Рівненської області №2/8-508/від 12.08.2019. До 1996 року нумерація будинків не проводилась, тому адреси вказаний будинок на час укладення договору не мав. В кінці 1992 року ОСОБА_2 , будучи новопризначеним настоятелем сільської церкви, та його дружина ОСОБА_3 прибули до с. П`ятигори та мали потребу в житлі. На початку 1993 року позивач передав вказаний житловий будинок у безоплатне користування відповідачам та надав їм свою згоду на реєстрацію місця проживання в даному будинку, оскільки сам мав інше місце проживання та фактично не користувався цим будинком. Вказане підтверджує листом П`ятигорської сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області №02/21-133 від 20.08.2019, де зазначено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають голова д/г ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про виселення, оскільки в нього виникла власна потреба у використанні даного житлового будинку, в якій виголосив своє бажання припинити їхнє користування та просив звільнити житловий будинок у термін до 31 березня 2020 року. В березні 2020 року отримав письмову відповідь ОСОБА_2 , де останній вказує, що відсутні підстави для виселення його сім`ї з вказаного житлового будинку, адже він набув права власності на вказаний житловий будинок (по АДРЕСА_1 ) за набувальною давністю, оскільки його сім`я більше 10 років безперервно проживає та користується будинком з часу вселення здійснювали ремонт, постійно сплачували платежі за електроенергію. Оскільки, він є законним власником майна, а відповідачі заперечують його власність, то, на підставі ст. 392 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на спірний будинок.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року вказаний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом правом власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та обґрунтоване тим, що позивач є власником спірного будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.05.1980 року, однак його право власності не визнається відповідачами, котрі в цьому будинку проживають та в добровільному порядку не звільняють його.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі стверджує, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права і обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі, а відтак це обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Пояснює, що Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області є забудовником та володільцем житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , на який оскаржуваним рішенням визнано право власності за позивачем. Вказує, що Протокол № 1 від 16.01.1990 року правління колгоспу «Дружба» вирішило виділити Церковній общині села П`ятигори земельну ділянку під будівництво підсобного приміщення біля церкви, а рішенням виконкому Здолбунівської районної ради № 115 від 25.04.1990 року затверджено рішення виконкому Глинської сільської ради № 25 від 25.10.1989 року про дозвіл на будівництво цього підсобного приміщення. Додає, що даними погосподарської книги, домогосподарство по АДРЕСА_1 , особовий рахунок ОСОБА_2 , належить церкві «Різдво Богородиці», збудоване у 1992 році. Зауважує, що довідкою П`ятигірської сільської ради від 06.05.2019 року підтверджується, що спірний будинок належить Релігійній громаді Свято-Різдво-Богородичного храму с. П`ятигори. Вважає безпідставними посилання позивача на договір купівлі-продажу спірного будинку від 07.05.1980 року, оскільки у ньому відсутня адреса будинковолодіння, не зазначено його площу, а також сам договір укладений у 1980 році, тоді як спірний будинок збудований у 1992 році. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову в позові,а також покласти судові витрати на позивача.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи, вивчивши долучені до апеляційної скарги документи та аргументи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, а відкрите апеляційне провадження - закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом встановлено, що до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_1 .

Згідно договору дарування, посвідченого Сай Неонілою Андріївною, секретарем виконавчого комітету Глинської сільської Ради народних депутатів Здолбунівського району Рівненської області, та зареєстрованого в реєстрі за №13, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок, що знаходиться в с. П`ятигори.

Зазначений договір дарування є дійсним та у встановленому законом порядку не оспорений.

Як вбачається з відповіді на запит депутата Здолбунівської районної ради Щебета І.П., в зазначеному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають: голова д/г ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області у часті у розгляді справи не брала.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано його право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області покликалася на те, що цим судовим рішенням вирішено питання про права і обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі, а відтак це є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За змістом статей 17, 352 ЦПК України особи, які не брали участь у справі мають право на апеляційне оскарження, якщо оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про їхні права чи обов`язки.

Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Суд приходить до переконання, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15, відповідно до якого за змістом статті 292 ЦПК України 2004 року право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участь у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У досліджуваних правовідносинах апеляційним судом не встановлено настання таких несприятливих наслідків для особи, що подала апеляцію.

Так, покликання апеляційної скарги на те, що Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області є забудовником спірного будинку не підтверджені належними, достатніми і достовірними доказами в розумінні ст. 77-79 ЦПК України та не спростовує встановлених місцевим судом обставин правомірності та законності набуття позивачем ОСОБА_1 у власність спірного будинковолодіння.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності такого доказу, як договір купівлі-продажу спірного будинку від 07.05.1980 року, оскільки у ньому відсутня адреса будинковолодіння, не зазначена його площа, апеляційним судом відхиляються з наступних міркувань.

Згідно виписки з Погосподарської книги, виданої Глинською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області №2/8-508/від 12.08.2019, будинок за адресою: АДРЕСА_2 , рахувався за ОСОБА_4 . Згідно договору дарування, який знаходиться в архіві Глинської сільської ради, будинок, який належав ОСОБА_4 , був подарований ОСОБА_1 , згідно договору від 07.05.1980 року.

З відповіді П`ятигірської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 20.08.2019р. № 02/21-135 на адвокатський запит адвоката Удовиченка С. В. вбачається, що інформація про перейменування вулиці «Центр» у вулицю «Центральна» у архівах сільської ради відсутня, і всі протоколи, рішення виконкому тощо передані до архівного відділу Здолбунівської РДА, однак відомості погосподарських книг за 1991-1995 р.р. місять назву вулиці «Центр» без нумерації будинків, а за 1996-2000 р.р. назву вулиці «Центральна» із нумерацією будинків.

Додані до апеляційної скарги документи жодним чином не підтверджують право Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори на спірний житловий будинок в, відповідно, на оскарження рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року.

Так, відповідно до долученого до апеляційної скарги архівного витягу № 787 від 15.08.2019 року рішенням зборів уповноважених членів колгоспу "Дружба" с.Глинськ Здолбунівського району Рівненської області (протокол № 1 від 16 січня 1990 року) церковній общині с.П`ятигори було виділено земельну ділянку під будівництво підсобного приміщення біля церкви с.П`ятигори.

Також апелянтом посилається на рішенням виконавчого комітету Здолбунівської районної ради від 25.04.1990 р. № 115, яким було затверджено рішення виконкому Глинської сільської ради від 25.10.1989р. на дозвіл будівництва підсобного приміщення церковній общині с.П`ятигори на прилеглій території існуючої церкви.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2020 року у справі № 562/2634/19 за позовом Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. П`ятигори Здолбунівського району до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено у задоволенні позову. Рішення набрало законної сили, є чинним.

Даним рішеннм встановлено, що позивачем у справі надано суду копію рішення № 115 від 25.04.1990р., отриману з архівного відділу Здолбунівської РДА, з якого вбачається, що поданий позивачем витяг з вказаного рішення зовсім по змісту не відповідає оригіналу рішення та підписаний іншими особами. Даним рішенням визнані недопустимими подані позивачем доказами: копії будівельного паспорта на житловий будинок в с.П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області, план забудови земельної ділянки, витяг з рішення виконкому Здолбунівської районної ради № 115 від 25.04.1990р., акт виносу в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель, оскільки документи не завірені належним чином, відсутні підписи деяких осіб, на документах графи заповнені різними почерками та різними кольорами ручок.

Саме ці документи, які були предметом дослідження судом у справі № 562/2634/19 долучені до апеляційної скарги.

Окрім цього, Релігійна громада церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори в апеляційній скарзі посилається на Акт прийомки у експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку і господарських будівель. Однак даний акт не містить назву об"єкта введення в експлуатацію, його адреси, дати початку та закінчення забудови.

Апеляційний суд приходить до висновку, що апелянтом не наведено достатніх доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, що рішення суду першої інстанції у справі, що переглядається, порушує його права.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або)

обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що оскаржуваним рішенням суду питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області не вирішувалось, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 362, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності закрити.

Апеляційну скаргу Релігійної громади церкви Свято-Різдво-Богородичної парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. П`ятигори Здолбунівського району Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року повернути особі, що її подала.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02 листопада 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.