Провадження № 2/161/3901/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін за наявними матеріалами справи) в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/15407/21 за позовною з аявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що за виконавчими написами за №6904, №6905 від 18 лютого 2021 року, вчиненими приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Н.С., з ОСОБА_1 , як боржника, стягується на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість у загальному розмірі 27 745,66 грн. та 28 182,67 грн. 13 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном Михайлом Володимировичем було відкрито зведене виконавче провадження №65143763. Стверджує, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства.

20 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві від 07 жовтня 2021 року позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що виконавчий напис нотаріусом вчинено на підставі поданих стягувачем документів та відповідно до вимог законодавства.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено виконавчі написи (реєстраційні номери 6904, 6905), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача:

- заборгованість за кредитним договором №491010602 від 6 вересня 2019 року за період з 10.09.2020 року по 04.01.2021 року у розмірі 27 745,66 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 1 391,09 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 3 095,33 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22 038,36 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 570,88грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису;

- заборгованість за кредитним договором №491010604 від 6 вересня 2019 року за період з 10.09.2020 року по 04.01.2021 року у розмірі 28 182,67 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 1 413,50 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 3 145,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22 393,61 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 580,08грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 3, 4).

13 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном Михайлом Володимировичем було відкрито зведене виконавче провадження №65143763, до складу якого входить виконавче провадження №65143097 за виконавчим написом №6904 від 18.02.2021 та виконавче провадження №651436189 за виконавчим написом №6905 від 18.02.2021 (а.с.5-8).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

У статті 88 Закону України "Про нотаріат" говориться, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені, як і суми комісії.

Крім того, в оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 в цій частині.

Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Таким чином, кредитні договори №491010604, №491010602 від 6 вересня 2019 року на момент вчинення виконавчого напису вже не були тими документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Протилежного суду не доведено та під час розгляду справи не здобуто.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 №931/5 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_2 .

Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів №6905 та №6904 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 158, 265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягають виконанню виконавчі написи за №6904, №6905 від 18 лютого 2021 року, вчинені приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, за якими із ОСОБА_1 , як боржника, стягується на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк»заборгованість за кредитним договором №491010602 від 6 вересня 2019 року за період з 10.09.2020 року по 04.01.2021 року у розмірі 27 745,66 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 1 391,09 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 3 095,33 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22 038,36 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 570,88грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису; заборгованість за кредитним договором №491010604 від 6 вересня 2019 року за період з 10.09.2020 року по 04.01.2021 року у розмірі 28 182,67 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 1 413,50 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами 3 145,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22 393,61 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 580,08грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місце знаходження: 04070, м. Київ, район Голосіївський, вул. Тарасівська, 18.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк