Справа № 472/130/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_6 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області померла матір позивача ОСОБА_7 , про що Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було складено відповідний актовий запис за № 01 від 01 лютого 2003 року. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,60 га, розташована в межах Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 029264, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 30.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 05.

Мати ОСОБА_7 за життя склала заповіт та заповіла вищевказану земельну ділянку своєму сину ОСОБА_1 (позивачу), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт складено і посвідчено 18 серпня 2010 року секретарем виконавчого комітету Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Євдокимовою Є.В., зареєстровано в реєстрі за № 44.

У покійної ОСОБА_7 , крім сина ОСОБА_1 був син ОСОБА_8 , однак останній помер до смерті своєї матері ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У ОСОБА_8 був син онук спадкодавці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 разом з нею за однією адресою проживали та вели спільне господарство: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (позивач), та онук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк не подавав, оскільки на момент смерті матері він постійно проживав з нею у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з матір`ю вели спільне господарство, позивач допомагав матері по домогосподарству, так як мати мала похилий вік, хворіла. Після смерті матері позивач провів її поховання та отримав допомогу на поховання.

В квітні 2019 року позивач звернувся до виконуючого обов`язки завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. з приводу оформлення спадщини після смерті матері, однак під час пред`явлення заявником документів нотаріусом було встановлено, що заявник є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті свої матері згідно ст. 1261 ЦК України.

За даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась, отже позивачем не було подано заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто позивачем пропущено строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно наданих позивачем документів встановлено, що він проживав разом зі спадкодавицею без реєстрації такого місця проживання. Таким чином, нотаріус рекомендувала заявнику згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 . За такого, позивач був змушений звернутися до суду, при цьому обравши способом захисту свого спадкового права встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, а також клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та від приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 .

25.02.2021 року судом було постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

27 травня 2021 року до суду від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що крім позивача, у померлої ОСОБА_7 є ще один син (рідний брат позивача) ОСОБА_5 , який є спадкоємцем першої черги за законом. Крім того, після смерті ОСОБА_8 , залишилося два сина ОСОБА_9 та третя особа по справі ОСОБА_4 , які є спадкоємцями в силу ст. 1266 ЦК України. Всім їм було відомо про існування заповіту, яким ОСОБА_7 заповідала належну їй земельну ділянку позивачу по справі. Крім того, як вбачається з наданих ним документів, він отримав дублікат такого заповіту 23 липня 2013 року, тобто до закінчення шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Відомості про постійне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_7 на час її смерті в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області не відповідають дійсності. ОСОБА_1 з матір`ю в цьому будинку не проживав ніколи, лише іноді навідував мати. На час смерті матері, з нею постійно проживав онук ОСОБА_9 , який прийняв спадщину, а також дружина ОСОБА_5 ОСОБА_10 , яка доглядала її з 2012 року після того, як ОСОБА_7 захворіла (перенесла інсульт і потребувала постійної сторонньої допомоги). Саме на їх руках і померла ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_5 25.03.2012 році потрапив в місця позбавлення волі до відбував покарання до 24.06.2014 року. На час смерті матері, як і останні 40 років, ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_2 разом зі своєю сім`єю, дружиною, яка хворіла і яку він доглядав. В с. Кубряки він приїхав лише після смерті матері для організації поховання. Єдиним доказом, який надає позивач на підтвердження факту його проживання є довідка Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, однак така довідка була складена в 2019 році, тобто через 6 років після подій, які вона посвідчує без жодних підстав. Отже, на час відкриття спадщини ОСОБА_7 позивач не проживав разом із спадкодавцем і відповідно не є тим спадкоємцем, що прийняв спадщину. Разом із тим, ОСОБА_9 є таким спадкоємцем за правом представлення. Вважають що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому просять відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги підтримали повністю. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що його матір ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він проживав біля матері, допомагав по господарству, купував ліки, забирав до себе в с. Тернівка Миколаївського району Миколаївської області. Так як у нього померла дружина ІНФОРМАЦІЯ_7 , він згодом, а саме з червня місяця 2012 року по лютий 2013 року став проживати біля своєї матері, але іноді відлучався до м. Миколаєва, щоб купувати продукти харчування та ліки.

Представник відповідача Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, та не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але до суду від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності та не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 жодного дня не проживав біля матері, приїжджав на маршрутці, та потім їхав назад. Дочки позивача також не приїжджали. Господарство бабуся ніякого не тримала, вона проживала разом з його братом ОСОБА_9 та дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_10 . Він проживав в іншому селищі с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, але приїжджав до бабусі, оскільки привозив продукти харчування, так як його брат ОСОБА_11 не працював, хоча міг випити та пограти з хлопцями в карти, але бабусю ніколи не ображав, доглядав за нею. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не проживав біля своєї матері та не здійснював за нею догляд.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що в період з 2012 року по 2013 року його не було в Україні, так як перебував в місцях позбавлення волі в Росії, його дружина також перебувала в Росії, але коли дізналися, що у ОСОБА_7 стався інсульт, то його дружина поїхала до с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області доглядати за нею. Вважає що позов не підлягає задоволенню оскільки позивач не доглядав та не проживав біля матері ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду пояснив, що він проживає в с. Кубряки Веселинівського району та був сусідом через декілька хат від ОСОБА_7 . За ОСОБА_7 доглядав її онук ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_1 там не проживав. Він приходив до ОСОБА_11 щоб пограти в карти, а також заходив до бабусі. Господарства у них не було ніякого. Соціальні працівники та поліція до них не приходила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснила, що померла ОСОБА_7 проживала в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області разом з внуком ОСОБА_13 , який проживав у неї з 2010 року, вели разом спільне господарство, жили на пенсію бабусі, яка складала 1800 грн.. В березні 2012 року у ОСОБА_7 стався інсульт та її паралізувало, тому вона змушена була приїхати до бабусі та доглядати за нею. ОСОБА_1 не проживав з бабусею, міг лише приїздити до неї раз у три неділі, переночувати та знову їхав додому, його матір завжди йому повертала гроші за куплені ним продукти. якщо він привезе продукти харчування. Вона проживала біля бабусі, доглядала за нею, прибирала, дочок позивача у бабусі жодного разу не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області померла матір позивача ОСОБА_7 , про що Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було складено відповідний актовий запис за № 01 від 01 лютого 2003 року. (а.с. 11).

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,60 га, розташована в межах Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 029264, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 30.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 05 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_7 склала заповіт та заповіла вищевказану земельну ділянку своєму сину ОСОБА_1 (позивачу), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт складено і посвідчено 18 серпня 2010 року ОСОБА_14 , секретарем виконавчого комітету Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, і зареєстровано в реєстрі за № 44 (а.с.15).

У покійної ОСОБА_7 , крім сина ОСОБА_1 був син ОСОБА_8 , однак останній помер до смерті своєї матері ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У ОСОБА_8 був син онук спадкодавці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 разом з нею за однією адресою проживали та вели спільне господарство: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (позивач), та онук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк не подавав, оскільки на момент смерті матері він постійно проживав з нею у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з матір`ю вели спільне господарство, позивач допомагав матері по домогосподарству, так як мати мала похилий вік, хворіла. Після смерті матері позивач провів її поховання та отримав допомогу на поховання.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

В квітні 2019 року позивач звернувся до виконуючого обов`язки завідувача Веселинівської державної нотаріальноїконтори завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. з приводу оформлення спадщини після смерті матері, однак під час пред`явлення заявником документів нотаріусом було встановлено, що заявник є спадкоємцем за заповітом та законом після смерті свої матері, згідно ст. 1261 ЦК України, однак за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась, а отже позивачем не було подано заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто позивачем пропущено строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно наданих позивачем документів встановлено, що він проживав разом зі спадкодавицею без реєстрації такого місця проживання. Таким чином, нотаріус рекомендувала заявнику згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою-роз`ясненням № 136/02-31 від 02.04.2019 року.

За такого, позивач був змушений звернутися до суду, при цьому обравши способом захисту свого спадкового права встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до довідки № 45/01-09 від 17.02.2021 року, виданої завідувачем Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, відсутні заведена спадкова справа та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду пояснила, що в 2011 році померла їхня матір, її батько ОСОБА_1 проживав зі старшою донькою в м. Миколаєві, але у них почалися конфлікти, тому він переїхав проживати до своєї матері ОСОБА_7 , але періодично приїздив, щоб купити ліки та продукти харчування. В бабусі в 2012 році стався інсульт, тому її батько ОСОБА_1 став постійно з нею проживати та доглядати за нею по день її смерті січень 2013 року. В бабусі було господарство, садили город, там проживав також онук бабусі ОСОБА_9 , але ОСОБА_10 не проживала. Я до бабусі також приїжджала, десь приблизно чотири рази.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні суду пояснила, що після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батько ОСОБА_1 переїхав проживати до своєї матері ОСОБА_17 , але додому періодично приїздив, але вже в 2012 році коли в бабусі стався інсульт почав проживати у неї постійно, але бувало їздив до м. Миколаєва, щоб купити ліки та продукти харчування. Батько проживав там з весни 2012 року по день смерті бабусі січень 2013 року. З бабусею ОСОБА_7 також приживав її онук ОСОБА_9 .. Поховання бабусі ОСОБА_7 здійснив її батько ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні суду пояснила, що вона в період з травня 2012 року по березень 2013 року працювала соціальним працівником в Кубряцькій сільській раді Веселинівського району, а з березня 2013 року працювала секретарем. Вона проводила обстеження умов проживання та у них на обліку перебувала ОСОБА_7 , як вдова учасника бойових дій. Зараз в с. Кубряки вона не проживає тільки 2 роки. Весною 2012 році у ОСОБА_7 стався інсульт, не пам`ятає який саме місяць, тоді приїхав до неї доглядати її син ОСОБА_1 , який іноді від`їжджав до міста, оскільки потрібно було купувати ліки та продукти харчування. Дану ситуацію вона знає, оскільки до травня місяця 2012 року постійно складала акт обстеження, так як в будинку було брудно, після смерті сина ОСОБА_8 , який проживав з бабусею з нею проживав онук ОСОБА_11 , який пиячив, бабуся була голодною, постійно викликали працівників поліції, оскільки онук вчиняв сварки. ОСОБА_1 також возив бабусю на обстеження та лікування до м. Миколаєва, оскільки в неї була катаракта очей. ОСОБА_10 в будинку ОСОБА_7 вона не бачила, лише бачила ОСОБА_1 , який з березня спочатку приїздив періодично до бабусі, а потім влітку 2012 року став проживати постійно, здійснював за нею догляд. Свідоцтво про смерть на ОСОБА_7 отримав ОСОБА_1 , оскільки вона видавала дане свідоцтво.

Крім того, з довідки, виданої Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області № 201 від 18.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з дня народження по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За цією ж адресою разом з померлою проживали та вели спільне господарство: син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав з червня місяця 2012 року по лютий місяць 2013 року без реєстрації, а також онук ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 19 січня 1973 року по 13 жовтня 2018 року. (а.с. 18).

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті, залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом та за заповітом, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд відхиляє та не бере до уваги покази третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в частині їх заперечення проживання позивача ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_7 , оскільки такі їх покази суперечать відомостям, що містяться в довідці, виданої Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області № 201 від 18.03.2021 року, показам свідка ОСОБА_18 , яка була на той час соціальним працівником Кубряцької сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та здійснювала супровід ОСОБА_7 , а натомість вказані зазначені докази узгоджуються з іншими матеріалам справи, зокрема показами свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , та в своїй сукупності доводять те, що позивач ОСОБА_1 в період з червня 2012 року по лютий 2013 року проживав разом з матір`ю ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що позивач постійно проживав на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Березань Очаківського району Миколаївської області, на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кубряки Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський