Провадження №22-ц/812/2060/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Темнікової В.І. та Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

за участі представника позивачки адвоката Дорова А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/2834/21 за апеляційною скаргою Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Шикері Ірини Анатоліївни у приміщенні цього суду 06 вересня 2021 року, повний текст якого складений 07 вересня 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

у с т а н о в и л а :

У липні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дорова А.О. звернулася до суду з позовом до Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Первомайський відділ ДВС) та Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Павлійчук Т.В. від 11 січня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58033043 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 155984,40 грн. на користь АТ «Мегабанк» на підставі виконавчого листа № 2/1225-2018 та цього ж дня накладено арешт на все майно. Як наслідок, все нерухоме майно позивачки перебуває під забороною, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру заборон відчуження. Позивачка не має можливості розпоряджатися власним нерухомим майном. Між тим у листі ПАТ «Мегабанк» № 91-1094 від 05 лютого 2019 року, який був надісланий на адресу ПСП «Перша аграрна група», вказано щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором №5- 14/201 6-AMK-UAH від 25 травня 2016 року та повідомлено, що у разі сплати заборгованості в розмірі 112 397,13 грн. однією сумою заборгованість за Кредитом буде вважатися погашеною в повному обсязі, про що буде надано довідку про відсутність заборгованості. Відповідно до «Отчета о дебетовых и кредитовых операциях по счету 9034 «Перша аграрна група ПСП» с 10.04.2019 року 10.04.2019 року на рахунок в ПАТ «Мегабанк» на погашення заборгованості по договору № 5-14/2016-АМК-UAH від 25 травня 2016 року були перераховані кошти в сумі 112397,13 грн. Отже, заборгованість перед стягувачем ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором № 5-14/2016-AMK-UAH від 25 травня 2016 р. погашена в повному обсязі і боргові зобов`язання перед стягувачем AT «Мегабанк» у позивачки відсутні, в зв`язку з чим вона просила суд скасувати арешт на все нерухоме майно, яке їй належить, який накладений старшим державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу ДВС Павлійчук Т.В. постановою від 11 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 58033043.

12 серпня 2021 року від відповідача Первомайського відділу ДВС надійшов відзив, у якому останній просив відмовити у задоволення позову, оскільки з викладених у заяві обставин не вбачається порушення порядку накладення арешту державним виконавцем на майно боржника, так як арешт було накладено з метою забезпечення виконання рішення суду. Зауважив, що для божника існує інший порядок захисту порушеного права, визначений Розділом VII ЦПК України, а тому ОСОБА_1 не може виступати позивачем у даній справі, такі справи не підлягають розгляду в позовному проваджені. Разом з тим, у разі доведеності фактів, викладених у позовній заяві, позивачці було б доцільніше звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 432 ЦПК України.

25 серпня 2021 року від відповідача АТ «Мегабанк» надійшов відзив. Заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що позивачка як солідарний боржником у виконавчому провадженні зобов`язана сплатити витрати виконавчого провадження, а саме: авансовий внесок в розмірі 2520 грн. за проведення незалежної експертної оцінки з визначення ринкової вартості описаного арештованого майна боржника та виконавчий збір, у сумі 15590,44 грн. Отже, за наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки арешт майна був накладений державним виконавцем в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Третій особі ОСОБА_2 судом були вручені копія позовної заяви з додатками 27 липня 2021 року, проте письмових пояснень ним до суду надано не було.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Постановлено скасувати арешт, накладений постановою старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Павлійчук Т.В. від 11 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 58033043 на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що заборгованість перед стягувачем ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором № 5-14/2016-AMK-UAH від 24 травня 2016 року, щодо стягнення якої було відкрито виконавче провадження № 58033043, погашена в повному обсязі і боргові зобов`язання перед стягувачем AT «Мегабанк» у ОСОБА_1 відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень), накладеного на майно, порушуються права позивачки як власника майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачав, а тому порушене право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

В апеляційній скарзі Первомайський відділ ДВС просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що 11 січня 2019 року державним виконавцем Первомайського відділу ДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-1225-2018, який виданий 12 грудня 2018 року Харківським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» боргу в розмірі 155984,40 грн. 11 січня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, на підставі якої внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішення суду боржником самостійно не виконано.

06 червня 2019 року від стягувача АТ «Мегабанк» надійшла заява про зменшення суми боргу до 45627,55 грн.

15 червня 2021 року від стягувача надійшла заява про здійснення авансування витрат на проведення оцінки майна в розмірі 2520 грн.

Відповідач звертає увагу, що арешт на майно позивачки, яка є боржником у виконавчому провадженні, був накладений з метою забезпечення виконання рішення суду, а для боржника встановлений інший порядок захисту його прав відповідно до Розділу VII ЦПК України, тому такі справи не можуть розглядатися в позовному провадженні.

Крім того, погашення заборгованості перед стягувачем відбулося після відкриття виконавчого провадження, тому у боржника виникло зобов`язання зі сплати виконавчого збору на користь державного бюджету, про що винесено постанову державного виконавця 11 жовтня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Доров А.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що в апеляційній скарзі звернуто увагу на необхідність оплати коштів за виконавчі дії, але 2520 грн. сплачено ПАТ «Мегабанк» за проведення виконавчих дій. Крім того у ОСОБА_1 відсутні будь-які фінансові зобов`язання перед стягувачем у зв`язку із погашенням заборгованості за кредитним договором, а тому позивачка не може бути поручителем, так як в момент виконання зобов`язання порука припиняється. Але незважаючи на погашення заборгованості державний виконавець не вчинив дій зі зняття арешту з майна позивачки, підстави для якого відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та ухвали Харківського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року у справі № 2/1225-2018 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/78474710), 24 травня 2016 року між ПАТ «Мегабанк» та Приватним сільськогосподарським підприємством «РОТОР-Б» був укладений кредитний договір №5-14/2016-АМК-UАН, згідно з яким ПСП «РОТОР-Б» було надано грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. на поповнення обігових коштів на строк з «25» травня 2016 р. до «22» травня 2017 р. включно із сплатою 30% річних (з 23 травня 2017 року - 01% річних) (а.с. 11-13).

24 травня 2016 року з метою забезпечення виконання цього договору між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №5-14/2016-АМК-UАН-П-1, та між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №5-14/2016-АМК- UАН-П (а.с. 10, 28).

17 листопада 2017 року ПСП «РОТОР-Б» було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, а саме - зміна повного найменування на Приватне сільськогосподарське підприємство «Перша аграрна група».

Рішенням постійнодіючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 18 вересня 2018 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ПСП «Перша аграрна група», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №5-14/2016-AMK-UAH від 24 травня 2016 року в сумі 155 984,40 грн., яка складається зі: 100 000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 10 356,84 грн. - сума нарахованих та несплачених процентів; 45 627,55 грн. - нараховані штрафи.

Зазначеною ухвалою апеляційного суду задоволено заяву представника ПАТ «Мегабанк», постановлено видати виконавчий лист на примусове виконання рішення постійнодіючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 18 вересня 2018 року у справі № 2/1225 -2018 за позовом ПАТ «Мегабанк» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Перша Аграрна Група», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави наступного змісту: «Стягнути солідарно з ПСП «Перша аграрна група», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №5-14/2016-AMK-UAH від 24.05.2016 року в сумі 155 984,40 грн., яка складається з: 100 000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 10 356,84 грн. - сума нарахованих та несплачених процентів; 45 627,55 грн. - нараховані штрафи».

Постановами старшого державного виконавця Первомайського відділу ДВС Павлійчук Т.В. від 11 січня 2019 року відкрито виконавче провадження №58033043 на підставі виконавчого листа № 2/1225-2018, виданого Харківським апеляційним судом 12 грудня 2018 року, про стягнення з позивачки ОСОБА_1 155984,40 грн. на користь АТ «Мегабанк» та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.15, 16).

Постановою старшого державного виконавця Первомайського відділу ДВС Павлійчук Т.В. від 19 травня 2021 року описано та накладено арешт на належну ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0136.

Посилаючись на погашення заборгованості перед стягувачем у виконавчому провадженні №58033043 АТ «Мегабанк» та відсутність, як вважає позивачка, у зв`язку із таким підстав для арешту належного їй майна, остання звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд вважав, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду пршої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки позивачка у справі, яка переглядається, є боржником у виконавчому провадженні, вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

За такого суд помилково вважав, що є підстави для вирішення вимог ОСОБА_1 щодо підстав арешту її майна по суті в даному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

За таких обставин проваджження у справі підлягає закриттю у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання виконавчого документа, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), постанові від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), ухваленій Верховним Судом у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, постанові від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19), ухваленій Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

З урахуванням викладеного колегія суддів частково погоджуєтсья з доводами апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке потягло ухвалення помилкового рішення, воно в силу положень частини 1 статті 377 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Одночасно апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 , що вона має право на звернення до суду в порядку, визначеному статтею 447 ЦПК України, якщо вважає, що рішеннями, діями, бездіяльністю державного виконавця порушені її права.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Оскільки клопотань про повернення судового збору на час постановлення даної ухвали відсутні, це питання колегією суддів не вирішується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 вересня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: В.І. Темнікова

Л.М. Царюк

________________________________________

Повний текст постанови складений 09 листопада 2021 року