Провадження 2/311/164/2021
Справа № 311/3248/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., розглянувши заяву про самовідвід головуючого судді Задорожко Д.А.,

В С Т А Н О В И В :

В провадження судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожка Д.А., після припинення повноважень головуючого судді у справі, Пушкарьової С.П., надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, селянське (фермерське) господарства «Ай-Петрі», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майнові права засновника.

29 жовтня 2021 року суддею Задорожком Д.А. заявлено самовідвід у справі, мотивований тим, що у нього та його дружини з третьою особою у справі, ОСОБА_4 , попередньо виникли цивільно-правові відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна.

Вивчивши, заяву про самовідвід судді, суд прийшов до наступного.

Відповідно до пунктів 3,5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі при розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

При вирішенні заяви про відвід, суд відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Самовідвід головуючим суддею заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Так, згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

У своїй Рекомендації № R (94) 12 щодо незалежності, ефективності та ролі суддів (Принцип I(2)(d) Комітет Міністрів Ради Європи визначив, що судді повинні мати необмежену свободу вирішувати справи безсторонньо, у відповідності із своїм сумлінням та тлумаченням фактів згідно з чинними правовими нормами.

Європейська Хартія про статус суддів передбачає, що закон для суддів повинен гарантувати безсторонність, якої члени суспільства мають право очікувати від суддів (пункт 1.1).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, в справі «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року).

Положеннями п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., передбачено, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Отже, судді повинні за всіх обставин діяти безсторонньо з тим, щоб забезпечити відсутність правомірних підстав у громадян підозрювати якусь упередженість. У цьому відношенні безсторонність повинна бути очевидною як під час виконання суддею судових функцій, так і інших дій.

Приймаючи до уваги обставини, наведені в заяві про самовідвід, приходжу до висновку, що заявлений суддею Задорожком Д.А. самовідвід від подальшої участі у розгляді цивільної справи узгоджується з вимогами п.п.3, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, оскільки у сторін по справі можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, в об`єктивності і неупередженості правосуддя в цілому.

За таких обставин, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити сумніви у безсторонності і неупередженості судді, заяву про самовідвід судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожка Д.А. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.39, 40, 41 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід головуючого судді Задорожка Д.А. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, селянське (фермерське) господарства «Ай-Петрі», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майнові права засновника, передати керівникові апарату Василівського районного суду Запорізької області для визначення автоматизованою системою документообігу судді, який буде розглядати дану справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А.Задорожко