УХВАЛА

02 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 752/14382/14-ц

провадження № 61-1170ск21

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоришина Олега Петровича, акціонерного товариства «Правекс-банк», третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

20 січня 2021 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року залишено касаційну скаргу без руху для надання доказів на підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваної постанови, доплати судового збору та подачі уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави касаційного оскарження, передбаченої частиною другою статті 389 ЦПК України.

29 березня 2021 року на виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 подала до Верховного Суду квитанцію на підтвердження сплати судового збору та уточнену касаційну скаргу, в якій описує обставини справи, при цьому підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України (зі змінами від 15 січня 2020 року) не зазначає. Крім цього, не надала докази на підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваної постанови, в зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Указана ухвала надсилалася на адресу ОСОБА_1 неодноразово.

На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року подала уточнену касаційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржену постанову вона отримала 28 грудня 2020 року, проте докази, на підставі яких вона мала би право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, на підставі частини другої статті 390 ЦПК України, не надає, та в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України підстави касаційного оскарження, передбаченої частиною другою статті 389 ЦПК України, не зазначає.

Таким чином, ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги не усунула, а тому наявні підстави для повернення касаційної скарги особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України в разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Керуючись статтями 185, 392, 393, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2020 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко