Провадження № 6/522/512/21
УХВАЛА

20 травня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Булавченка Олександра Семеновича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом ОСОБА_1 до Мінстерства інфраструктури України, треті особи ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву.

Представник відповідача Міністерства інфраструктури України в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Надала письмові заперечення, посилаючись на те, що поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд та те, що дублікат виконавчого листа може бути виданий в межах строку його пред`явлення до виконання.

Представник третьої особи ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав письмовий відзив на заяву в якому посилався на відсутність поважних причин пропуску для подачі виконавчого листа до виконання та те, що дублікат виконавчого листа може бути виданий в межах строку його пред`явлення до виконання.

Третя особа- ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представником позивача подано пояснення щодо відзиву на заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, в яких зазначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2017 року у цивільній справі № 522/14680/17 визнано незаконним та скасовано Наказ Міністерства інфраструктури України «Про звільнення ОСОБА_1 » № 83-0 від 04 серпня 2017 року. Визнано незаконним та скасувано Наказ Міністерства інфраструктури України «Про виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 84-0 від 04 серпня 2017 року, з урахуванням змін, внесених Наказом Міністерства інфраструктури України «Про внесення змін до наказу Міністерства інфраструктури України від 04.08.2017 року № 84-О» № 85-0 від 04 серпня 2017 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ». Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.10.2017 року прийнято відмову від позову ОСОБА_1 , вищезазначене рішення скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2020 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2017 року зупинено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.04.2021 року зупинено дію ухвали апеляційного суду Одеської області від 20.10.2017 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.04.2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2017 року залишено без змін.

29 квітня 2021 року до суду надійшла заява адвоката Булавченка Олександра Семеновича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа, а також поновлення пред`явлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/14680/17 не виконано.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 19.05.2021 року відсутні відомості відносно виконавчого провадження щодо боржника Міністерства інфраструктури України (), у тому числі за рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/14680/17 відносно стягувача ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом 19.05.2021 року наявні відомості про відмову у відкритті виконавчих проваджень відносно Міністерства інфраструктури України на користь стягувача ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.05.2021 року керівником ДП «МТП «Чорноморськ» значиться ОСОБА_3 з 22.01.2021 року, а не ОСОБА_1 , що свідчить про не виконання Міністерством інфраструктури України в добровільному порядку рішення суду про поновлення на роботі директора ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 .

Всі ці відомості знаходяться в офіційних електронних відкритих реєстрах та є загальнодоступними.

При цьому, відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, заперечень. ДП «МТП «Чорноморськ", надаючи заперечення, не надало доказів добровільного виконання боржником рішення суду.

Отже, наявні докази про те, що рішення суду по справі не виконано (доказів протилежного справа не містить), а виданий судом на підставі рішення суду виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Правові висновки з цього питання висловлені Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19; постанові від 18.11.2020 року у справі № 263/4331/18, провадження № 61-8286св20.

Згідно ч.2 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначено, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, у зв`язку з чим, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 353, 442 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,- задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа по справі № 522/14680/17 від 21.08.2017 року до виконання.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 522/14680/17 від 21.08.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 24.05.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

20.05.2021