Справа № 676/3611/20
Номер провадження 2/676/331/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 р. м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

позивачки-відповідачки ОСОБА_1

представника позивачки-відповідачки ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільському цивільну справу № 675/3611/20 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

20.07.2020 року позивачка, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 21.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

18.08.2021 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов

17.09.2021 року ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву.

18.01.2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що з серпня 2015 року по березень 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час спільного проживання за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру було оформлено на відповідача. При оформленні договору купівлі-продажу , вона давала згоду, щоб оформили квартиру на чоловіка. Після розлучення постало питання про поділ майна. Провести такий поділ в добровільному порядку чоловік не бажає. Вказує,що оскільки спірна квартира була придбана під час шлюбу за їх спільні кошти, тому вважає, що вона має право на 1/2 її частку. При цьому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, а 1/2 частину спірної квартири залишити відповідачу.

Зустрічний позов не визнає, так як спірну квартиру придбали за спільні кошти та кошти від продажу попередньої квартири. Крім того, брала участь в її утриманні, проводила ремонт та сплачувала комунальні послуги.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який представляє інтереси на підставі ордера ХМ № 040422 від 04.05.2020 року, в судовому засіданні просить позов його довірительки задовольнити, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яку було придбано подружжям в період шлюбу за спільні кошти. В позові ОСОБА_3 просить відмовити, з вищевказаних підстав. Крім того, при укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_1 давала згоду на оформлення квартири на ім`я чоловіка вказуючи, що такий договір укладається в інтересах їхньої родини і відповідає спільному волевиявленню, так як повністю довіряла ОСОБА_3 і була впевнена, що має право на частину квартири, як і чоловік.

ОСОБА_3 позовні вимоги, щодо визнання права власності ОСОБА_1 на частину квартири не визнав і звернувся із зустрічним позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому вказує, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , вона з сином від першого шлюбу поселилась в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування. Після народження їх спільного сина в 2016 році, виникла потреба у збільшені житлової площі. Для придбання більшої квартири він був вимушений продати належну йому квартиру, тому в один і той же день було укладено два договори купівлі- продажу квартири АДРЕСА_2 , та придбання квартири АДРЕСА_1 . Тобто спірна квартира була придбана за кошти від продажу належної йому на праві особистої власності квартири,та за кошти які він отримав від продажу спадкового майна в Росії.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , яка представляє інтереси на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2020 року в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала. Позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала і просить суд їх задовольнити в повному обсязі, оскільки її довіритель дійсно придбав квартиру АДРЕСА_1 за кошти від продажу належної йому на праві особистої власності квартири АДРЕСА_2 , що вбачається із договорів купівлі-продажу укладених та нотаріально посвідчених в один і той же день 08.02.2019 року а також він отримав кошти від продажу спадкового майна,просить визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на спірну квартиру.

Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи судом встановлено, що подружжя ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, НОМЕР_1 від 21.08.2015 року, актовий запис № 673. В період шлюбу придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено на ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А.О., реєстровий № 161. Крім, того право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 155667268 від 08.02.2019 року.

В подальшому шлюб між ОСОБА_5 було розірвано. Після чого вирішити питання, щодо поділу майна, а саме вказаної квартири, ОСОБА_3 відмовився, тому ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Крім того згідно вимог ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України , дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 Цивільного кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_3 за кошти від продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала йому на праві особистої власності на підставі договору дарування від 08.08.1995 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка діяла в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який є стороною у даній справі. Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Першої Камянець-Подільської нотаріальної контори Любченко Л.В., та зареєстрований в реєстрі за №3-4108. Крім того, право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , підтверджується і копією Витягу про Державну реєстрацію прав на нерухоме майно за № 33007059 від 30.01.2012 року.

Дана обставина підтверджується і договорами купівлі- продажу квартир, які укладалися в один і той же день, а саме: договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладеним між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_8 , реєстровий № 150 та договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між продавцями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_3 , реєстровий № 161, які посвідчені приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Цвіляк А.О., 08.02.2019 року.

Із посвідчених договорів купівлі-продажу встановлено,що вартість проданої квартири по АДРЕСА_3 становила -472500,00грн,а придбаної квартири по АДРЕСА_4 становить-383780,00грн.Отже спірна квартира була придбана на кошти,які отримав ОСОБА_3 від продажу належної йому на праві особистої приватної власності квартири.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року, «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» , зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, тому застосовуючи ст..60 Сімейного кодексу України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але і той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, а судом не здобуто доказів, що спірна квартира придбана за спільні сумісні кошти або спільну працю подружжя.

Посилання ОСОБА_1 на те,що вони разом з чоловіком за спільні кошти та кошти,які дала її мати, зробили ремонт в квартирі, суд не може взяти до уваги,так як позивач не підтвердила, що ці кошти є значними,та збільшили вартість спірної квартири та на яку суму.

А тому визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у зв`язку із такими обставинами,не є можливим.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду України в постанові № 6-612 цс. 15від 01.07.2015 року - для визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт придбання цього майна за час шлюбу, а й джерело його набуття, відповідно суд касаційної інстанції, посилаючись на ст. 57 Сімейного кодексу України дійшов до висновку про те, що придбана під час шлюбу одним із подружжя кватира за рахунок продажу належної йому на праві приватної власності іншої квартири, є його особистою власністю.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_5 , право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 жовтня 2021 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайсуду Л. М. Шевцова