Справа № 487/6533/21
Провадження № 2/487/2635/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді - Цуркан Р.С.,

за участю секретаря судових засідань Ляшенко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, власником якого є відповідач ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики (справа № 487/6533/21 провадження № 2/487/2635/21).

27.10.2021 р. ТОВ «СГВП «Болгарка» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно власником якого, як зазначає, є відповідач ОСОБА_1 :

- Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Земельну ділянку, кадастровий номер :03:010:0055, площею 0,0217 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 ;

-Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

-Земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0551, площею 2 га, що розташована Миколаївська обл., Єланецький р., с/рада. Калинівська;

-Земельна ділянка, кадастровий номер :01:000:0623, площею 2 га, що розташована Миколаївська обл., Єланецький р., с/рада. Калинівська;

-Земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0554, площею 2 га, що розташована Миколаївська обл., Єланецький р., с/рада. Калинівська;

-Земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0547, площею 2 га, що розташована Миколаївська обл., Єланецький р., с/рада. Калинівська;

-Земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0540, площею 2 га, що розташована Миколаївська обл., Єланецький р., с/рада. Калинівська;

-Земельну ділянку, кадастровий номер :03:010:0005, площею 0,033 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ;

-Земельну ділянку, кадастровий номер :03:010:0054, площею 0,0163 га, що знаходиться АДРЕСА_1 ;

-Житловий будинок, розташований АДРЕСА_4 .

-Гараж, площею 24,2 кв.м., розташований АДРЕСА_5 ;

- Автомобіль Тойота ПроЕйс днз НОМЕР_1 2017 рв.

Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «СГВП «Болгарка» подано до Заводського районного суду м. Миколаєва позов до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики. ТОВ «СГВП «Болгарка» стало відомо, що станом на дату подання позову та даної заяви в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться справа № 490/6851/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, де відкрито провадження та призначено справу до розгляду, що суттєво вплине на майновий стан відповідача та може привести до того, що майбутнє рішення суду не буде виконано в повному обсязі.

Вивчивши матеріали заяви ТОВ «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка», суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Разом із тим, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.10.2021 р. позовну заяву ТОВ «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики - залишено без руху.

Суд враховує, що заява про забезпечення позову подана до суду 27.10.2021 р., вже після залишення позовної заяви без руху ухвалою суду від 25.10.2021 р. Це свідчить про те, що заява про забезпечення позову подана не у відповідності до вимог ч.2 ст. 152 ЦПК України: 1) коли вже подана позовна заява і вона залишена без руху; 2) не одночасно з позовною заявою, а вже після її подання; 3) до відкриття провадження у справі. Подання заяви про забезпечення позову на такій стадії не передбачено ч.2 ст. 152 ЦПК України, що вказує на порушення порядку подання заяви та на відсутність підстав для її задоволення за таких умов.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 10.12.2014 між ТОВ «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» та ОСОБА_1 укладено договір позики за № 10/12-1. За умовами вказаного Договору Позивач передає у власність Відповідача грошові кошти у розмірах, визначених Додатковими угодами, що є невід`ємною частиною цього Договору, а Відповідач зобов`язується повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів у визначений цим договором строк (п. 1 Договору).

Зазначає, що відповідно до умов Договору позика надається повністю або частинами, відповідно до п. 1 Договору, шляхом перерахування в безготівковому порядку на поточний рахунок Позивача грошової суми або передачі (виплати) готівки (п. 4 Договору). Так, протягом дії Договору Позивачем перераховано Відповідачу кошти всього у розмірі 17 538 600,00 грн. Строк повернення позики Позивачу визначено сторонами за першої вимоги Позикодавця, але не пізніше 01.08.2021 р. (п. 6 Договору). Факт отримання ОСОБА_1 коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» підтверджується платіжними дорученнями.

Посилається на те, що станом на 01.08.2021 року грошові кошти повернуті не були, у зв`язку з чим, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 34 від 02.09.2021 р. про повернення позики у сумі 17 538 600,00 грн. протягом 2 календарних днів з моменту отримання вимоги. Дана вимога була отримана Відповідачем 05.09.2021 року, проте виконана не була, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Разом із тим, як вбачається з договору позики за № 10/12-1, пункт 7 договору: «У разі невиконання Позичальником свого зобов`язання з повернення позиченої суми, Позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або в іншому порядку відповідно до норм чинного законодавства.

Документом, що підтверджує безспірність заборгованості та встановлює прострочення виконання цього зобов`язання Позичальником, разом з цим договором, за домовленістю сторін, буде письмове нагадування (у вигляді заяви-вимоги) Позикодавця про суму заборгованості, яке підлягає поверненню та про строк платежу, передане Позичальникові зі зворотним повідомленням, позитивну відповідь на яку зі сторони Позичальника не буде одержано у строки, встановлені Позикодавцем у цій заяві, або не буде сплачена сума позики у цей строк.

Сторони домовилися також, що в разі відмови Позичальника від одержання вищевказаної заяви-вимоги, підтвердженої відповідною відміткою особи, яка її доставляє, Позичальник вважатиметься таким, що повідомлений про її зміст».

У вимозі про повернення позики до ОСОБА_1 від 02.09.2021 р. за № 34 зазначається прохання до ОСОБА_1 протягом 2 календарних днів з дня отримання цієї вимоги повернути товариству (позивачу) кошти у розмірі 17 538 600 грн. на розрахункові рахунки позивача у банках.

Разом із тим, дана вимога про повернення позики складена 02.09.2021 р. та відправлена поштою 03.09.2021 р. (що видно з поштової накладної). Однак, позов подано до суду через незначний час - 10.09.2021 р. Це вказує на те, що (з урахуванням строку пересилання поштового відправлення) позивач і не очікував відповіді відповідача на цю вимогу, не з`ясував позицію відповідача з даного питання, не надав відповідачу можливості скористатися правом сплатити позику протягом 2 днів з дня отримання вищевказаної вимоги, у зв`язку із чим передчасно звернувся до суду із позовною заявою. Зворотного повідомлення про отримання даної вимоги ОСОБА_1 суду не надано. Докази про те, що ОСОБА_1 отримала вимогу, - відсутні.

При цьому, доказів про те, що вищевказані кошти (або їх частина) не були зараховані на рахунки ТОВ «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка», також суду не надано.

Крім того, до заяви про забезпечення позову позивачем додано копії правовстановлюючих документів на нерухомість відповідача та копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, більшість з цих витягів не є актуальними на час розгляду заяви, оскільки з часу їх складання сплив тривалий час (складені у 2012, 2014, 2019 р. та ін.). Будь-яких відомостей (доказів), які б вказували на те, що на даний час нерухомість, на яку позивач просить накласти арешт, перебуває у власності саме відповідача, суду не надано, що не виключає можливості її перебування у власності інших осіб. У зв`язку із чим, застосування заходу забезпечення позову може порушити майнові права інших осіб. При цьому, самостійно встановлювати такі відомості суд позбавлений можливості, у тому числі технічної.

Також, заявником не наведено конкретних аргументів, чому саме перебування в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва цивільної справи № 490/6851/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна суттєво вплине на майновий стан відповідача та може призвести до того, що майбутнє рішення суду не буде виконано в повному обсязі. Оскільки розглядається справи про поділ майна, а не про стягнення заборгованості. Доводи заявника про це не є конкретними та ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи викладене, обставини справи, умови, за яких була подана заява про забезпечення позову, надані суду докази, суд приходить до висновку, підстави для застосування такого суттєвого заходу забезпечення позову не доведені. З урахуванням чого, суд приходить до висновку, що на даній стадії таке суттєве втручання у права відповідача є невиправданим та необґрунтованим. Тому, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню за наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 149, 153ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Болгарка» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Р.С. Цуркан