Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/175/21
Провадження №: 2/332/485/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого суддіСінєльнік Р.В.
при секретаріВасильченко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право корисування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача в будинку також зареєстровані: ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_2 . ОСОБА_3 зобов`язалася добровільно знятися з реєстрації місця проживання. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у домоволодінні з 01.04.2004 року зі згоди попередніх власників будинку, однак ніколи не мешкав у домоволодіння, що позбавляє позивача в повному обсязі розпоряджатися своїм майном, тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Прядко Д.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, просив задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.12.2020 року(а.с. 9-12).
В будинку, зі згоди попереднього власника, був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але жодного дня в ньому не мешкав, в утриманні житла участі не бере , його особистих речей в будинку не має. Відповідач не є членом власника будинку.
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи : ОСОБА_3 , 1988 р.н. з 19.05.2004 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.04.2004 року по теперішній час( а.с.14) .
В позові позивач зазначає , що ОСОБА_3 зобов`язалася добровільно знятися з реєстрації місця проживання. Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку у спірному будинку.
У зв`язку з тим, що у вказаному будинку зареєстрований відповідач, позивач позбавлений права щодо вільного розпорядження власністю.
Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації понад один рік підтверджується: актом голови квартального комітету № 51 Заводського району м.Запоріжжя від 16.01.2021 року(а.с.15), протоколами опитування адвокатом особи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за їх згодою, що проведене адвокатом Прядко Д.В. в інтересах клієнта ОСОБА_1 , згідно яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що є сусідами позивача, мешкають в будинку АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 ніколи не проживав, особистих речей його у будинку не має( а.с.32-33) .
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідноч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільнийвибір місцяпроживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісновідсутньою або померлою тощо. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами йогосім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частинипершоїстатті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме ві двирішенняоднієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісновідсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження будинком АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду, через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення .
Повний текст рішення виготовлено 21.05.2021 року.
Суддя Р.В.Сінєльнік