Провадження № 22-ц/802/1371/21 Категорія: 84 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника заявника Коновала Р. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про заміну сторони правонаступником по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі ТОВ «ФК «Інвент») звернулося до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2014 року у цивільній справі № 161/18869/14, яке набрало законної сили, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24 червня 2008 року у розмірі 918 273 грн 05 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки № б/н від 24 червня 2008 року, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 64,5 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на майно.

Заявник вказував, що 10 липня 2020 року відбувся аукціон з продажу активів ПАТ «Дельта банк» (протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-18-000028-b), а саме кредитного портфелю, до складу якого увійшло, зокрема, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 червня 2008 року, укладеного із ОСОБА_2 та за договором іпотеки, посвідченим 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1497, укладеним з ОСОБА_1 .

За наслідками проведеного аукціону, між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «ФК «Інвент» 06 серпня 2020 року було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2300/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 770, згідно умов якого ТОВ «ФК «Інвент» набуло право вимоги: за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 червня 2008 року, укладеним із ОСОБА_2 ; за договором іпотеки, посвідченим 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1497, укладеним з ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, заявник ТОВ «ФК «Інвент» просив суд замінити сторону позивача ПАТ «Дельта Банк» у справі № 161/18869/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки № б/н від 24 червня 2008 року, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 64,5 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвент».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвент» відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ТОВ «ФК «Інвент», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони правонаступником, не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзивів на апеляційну скаргу боржники не подавали.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, у цій справі позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24 червня 2008 року у розмірі 918 273 грн 05 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки № б/н від 24 червня 2008 року, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 64,5 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на майно (а.с.55, 56).

10 липня 2020 року відбувся аукціон з продажу активів ПАТ «Дельта банк» (протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-18-000028-b), а саме кредитного портфелю, до складу якого увійшло, зокрема, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 червня 2008 року, укладеного із ОСОБА_2 та за договором іпотеки, посвідченим 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1497, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.115, 116).

За наслідками проведеного аукціону, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвент» 06 серпня 2020 року було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2300/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 770, згідно умов якого ТОВ «ФК «Інвент» набуло право вимоги: за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 червня 2008 року, укладеним із ОСОБА_2 ; за договором іпотеки, посвідченим 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1497, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.117-122).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Інвент» просило постановити ухвалу про заміну позивача (стягувача) у справі № 161/18869/14, а не у виконавчому листі, а тому вважав, що правові підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки розгляд справи завершився ухваленням рішення. При цьому суд вказував, що положеннями ЦПК України передбачена заміна стягувача лише у виконавчому провадженні, а за відсутності відкритого виконавчого провадження у виконавчому листі, однак не у цивільній справі.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 зазначено, що «за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

З наданих заявником договору про відступлення права вимоги та платіжного доручення про сплату вартості відступлення підтверджується факт переходу права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 червня 2008 року, укладеним із ОСОБА_2 , за договором іпотеки, посвідченим 24 червня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1497, укладеним з ОСОБА_1 , від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Інвент».

Отже, як встановлено під час апеляційного розгляду цієї справи, ТОВ «ФК «Інвент» сплатило в повному обсязі ціну відступлення, що свідчить про договірну заміну сторони в матеріальних правовідносинах та дає право на здійснення процесуального правонаступництва й заміну сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

У частині 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, змінюється на стягувача.

Питання заміни сторони в справі (позивача або відповідача) та третьої особи її правонаступником врегульоване положеннями ст. 55 ЦПК України. Заміна ж стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена ст. 442 ЦПК України.

Аналіз змісту заяви ТОВ «ФК «Інвент» свідчить, що заявник просить замінити саме позивача (стягувача) з посиланням на положення ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 55 ЦПК України, що не суперечить чинному процесуальному законодавству.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 9 ст. 129 Конституції України до основоположних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Наведених положень законодавства суд першої інстанції не врахував, а також того, що заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року у цивільній справі № 161/18869/14-ц, яке набрало законної сили, примусовому виконанню не підлягає, а має бути виконано шляхом реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Таким чином, відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвент» про заміну позивача (стягувача) виключно з підстав незазначення про те, що така заміна повинна бути здійснена у виконавчому листі, за наявних у справі доказів переходу до заявника права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, заборгованість за яким стягнута шляхом звернення стягнення на нерухоме майно у справі № 466/5647/15, вказує на формальний підхід суду до розгляду заяви та порушення норм процесуального права.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, її необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Інвент» про заміну сторони правонаступником.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву задовольнити.

Замінити позивача (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі № 161/18869/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки № б/н від 24 червня 2008 року, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 65,5 кв. м, житловою площею 38,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: