ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8117/21 Справа № 324/1661/20 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року

по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру.

У березні 2021 року позивачем були уточнені позовні вимоги, згідно яких він просив суд стягнути з відповідача на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області суму пенсії виплачену надміру, за період з 05.05.2018 року по 31.07.2020 року у розмірі 22 829, 22 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. З 05.05.2018 року позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». При призначенні пенсії відповідачу було зараховано 3 роки пільгового стажу на підземних роботах. Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Із наданих відповідачем трьох довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для обчислення його пільгового стажу можуть бути враховано лише довідки № 191 від 17.11.2014 та № 01-10/649 від 15.05.2017, відповідно до яких ОСОБА_1 має лише 2 роки, а не 3 роки пільгового стажу на підземних роботах. Тому, відповідач має право на призначення та виплату пенсії з 05.05.2019 року, а не з 05.05.2018 року. Отже, переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 року по 31.07.2020 року склала 22 829, 22 грн. Відповідачем добровільно згоди на утримання з нього переплаченої суми не надано, у зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відзив сторонами по справі подано не було.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

01.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії.

Для підтвердження наявного трудового стажу відповідачем надані, в тому числі, довідки від 17.11.2014 року ПАТ ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ДОНБАС» (а.с. 8), від 13.10.2014 року (Шахтоуправління допоміжного виробництва «Торезантрацит» (а.с. 9), 15.05.2017 року ВП шахта «Родинська».

Відповідачу з 05.05.2018 року призначено пенсію за віком відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розрахунок пенсії було проведено з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу з урахуванням страхового стажу (неповного) 34 роки, 10 місяців, 18 днів, де страховий стаж до 01.01.2004 року - 24 роки 7 місяців 4 дні, страховий стаж після 01.01.2004 року - 7 років 3 місяці 14 днів, додаткові роки за списком 1 3 роки, в тому числі роботі підземні, професії за пост. № 202 (25) 3 роки 2 місяці. Розмір пенсії з 05.05.2018 року становив - 4 108,97 грн. (а.с. 7).

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, зазначено, що при перевірці матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 було виявлено, що до пільгового стажу помилково зараховано період роботи з 16.06.1982 по 30.08.1982 на підставі пільгової довідки № 2017 від 13.10.2014, яка видана зберігачем архіву (а.с. 50).

07.08.2020 року у зв`язку з уточненням даних в ЕПС Пологівським об`єднаним управлінням ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення про перерахунок пенсії № 69 (а.с. 11).

Переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 року по 31.07.2020 року, як стверджує позивач, становить 22 829,22 грн. Довідки про розмір переплати пенсії суду позивачем не надано. Натомість, надано скріншот з підсистеми «Призначення та виплата пенсій» (а.с. 86).

У зв`язку з припиненням виплати пенсії відповідач звертався на урядову «гарячу лінію», на що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 30.12.2020 року йому було повідомлено, що за документами пенсійної справи з 05.05.2018 року ОСОБА_1 отримував, як внутрішньо переміщена особа, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу на підземних роботах 3 роки 2 місяці (періоди з 15.06.1981 по 09.08.1981, з 16.06.1982 по 30.08.1982, з 24.02.1983 по 30.03.1983, з 30.11.1983 по 11.08.1986). Перевіркою пенсійної справи встановлено, що до пільгового стажу помилково зараховано період роботи з 16.06.1982 по 30.08.1982 на підставі довідки, що була видана зберігачем архіву, у зв`язку з чим виплату пенсії було призупинено з 01.08.2020 року. На даний час справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства та поновлено виплату пенсії (а.с. 49).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення відповідача про припинення виплати пенсії, виявлену переплату та пропозицію, щодо згоди на утримання пенсії.

Позивачем у позові зазначено, що після припинення виплати пенсії відповідач самостійно телефонував ГУ ПФУ в Запорізькій області і йому було надано роз`яснення щодо припинення виплати пенсії. В телефонному режимі усно відповідач згоди на утримання переплати пенсії не надав.

Колегія суддів не погоджується із посиланнями апелянта, про те, що позивачем була допущена саме рахункова помилка, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, органи Пенсійного фонду України є органами виконавчої влади, що призначають пенсії та здійснюють облік коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для забезпечення фінансування витрат на виплату пенсій. Одним з основних завдань органів Пенсійного фонду України є ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витраченими коштами.

Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.п. а, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років па зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Крім того, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 64, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із відповідного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2020 року у справі № 296/9905/15-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів в їх сукупності.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Позивачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ця помилка є безпосередньо рахунковою. Відсутність ознак рахункової помилки підтверджується самим змістом позовної заяви.

Оскільки у ході розгляду справи не встановлено недобросовісності у діях відповідача або наявність рахункової помилки з боку органів Пенсійного фонду України при виплаті йому пенсії за віком, висновок щодо відмови у стягненні з відповідача надміру виплаченої пенсії є правильним.

У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджуєтсья із висновком суду першої інстанції, який установивши відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , прийшов до правильного висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

О.В. Лаченкова