н/п 2/174/311/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вказуючи, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , виданого 20.07.2021 року державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Канюгою О.В., на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Однак, у квартирі, після її отримання позивачкою у особисту приватну власність, залишилися зареєстрованими за місцем проживання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були родичами колишнього покійного власника квартири ОСОБА_4 . В цей час відповідачі в належній їй квартирі не проживають, вважає, що відповідачі втратили право користування квартирою після того як помер колишній власник цієї квартири і право власності на це житло перейшло до неї, тобто на підставі переходу права власності на квартиру від її колишнього власника (родичами якого є відповідачі) до неї в порядку спадкування за законом та оскільки членами її сім`ї відповідачі ніколи не були. Реєстрація відповідачів в належній їй квартирі є перешкодою для неї в розпорядженні своїм майном, вважає, що право користування цим житловим приміщенням вони втратили. Крім того, порушуються її права на отримання допомоги (субсидій) від держави як особі, яка має таке право як особа з незадовільним майновим станом, оскільки житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства та до складу включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на неї.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_5 та позивачка не з`явились, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог п.2 ч.ч.7,11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк не надали, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Представник третьої особи Сукач Л.О. в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень по суті позовних вимог немає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт належності позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2021 року, яке видане державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 518, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1979 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його тітка ОСОБА_1 . (а.с. 4)

Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.5)

Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_3 з 24.09.2013 року та ОСОБА_2 з 11.11.2013 року по теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується копією довідкою № 225/1 від 21.07.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.6) та інформацією, наданою виконавчим комітетом Вільногірського міської ради Дніпропетровської області від 13.09.2021 року. (а.с. 16,17)

Актом № 371 від 11.08.2021 року, складеним депутатом Вільногірської міської ради Бойко І.М., в присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та дійсно не мешкали і на даний час не мешкають за вказаною адресою. (а.с. 7)

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачами не надано.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістомст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 20.07.2021 року є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій з 24.09.2013 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 та з 11.11.2013 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , останні в квартирі не проживали і не проживають, членами сім`ї позивачки не являються і даних про наявність будь-якої домовленості між позивачкою та відповідачами з приводу користування спірним житловим приміщенням, останніми суду не надано, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 втратили право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці ОСОБА_1 , а реєстрація відповідачів в квартирі позивачки створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні цим житлом, тому позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці, що є підставою для зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивачки, яка просить судові витрати у справі покласти на неї, тому судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн. слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 ) визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Судові витрати у справі покласти на позивачку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова