Провадження № 2/686/6015/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Слободян Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

24 листопада 2020 року позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 11 листопада 2016 року за участі автомобіля «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Про ДТП його учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , та завдано матеріального збитку його власнику. Між ОСОБА_5 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» було укладено договір добровільного страхування, яким було застраховано транспортний засіб «Toyota Highlander» номерний знак НОМЕР_2 .

14 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»».

23 листопада 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» склало страховий акт №146259, яким визначило суму страхового відшкодування в сумі 16 362 грн 74 коп.

23 листопада 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» видало розпорядження №146259 про сплату страхового відшкодування в сумі 16 362 грн 74 коп.

20 листопада 2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» звернулося до ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія»» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із заподіянням шкоди забезпеченим транспортним засобом «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 на підставі полісу №АЕ/6245940.

24 листопада 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» склало страховий акт №ОЦ/081/000/170028, яким визначило розмір страхової виплати в сумі 13 959 грн 21 коп., що була перерахована на підставі платіжного доручення №1491 від 1 грудня 2017 року.

19 грудня 2017 року ПрАТ «УПСГ» направило ОСОБА_4 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, яка ним була залишена без задоволення.

01 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСГ» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 було укладено договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги до осіб, відповідальних за завдання матеріальних збитків, в тому числі і ОСОБА_4 .

Оскільки відповідач після настання страхового випадку не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у позивача виникло право згідно п. ґ підпункту 38.1.1 п.38.1 ст.38 цього Закону на пред`явлення регресного позову до страхувальника.

З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідач а виплачене страхування в сумі 13 959 грн 21 коп. та судові витрати.

Відповідач своїм право на подання відзиву не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для стягнення із страхувальника суми страхового відшкодування, якщо страховик мав можливість перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим витратам, з приводу чого Верховний Суд зробив висновок у справі №760/5736/15ц.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне.

11 листопада 2016 року за участі автомобіля «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Про ДТП його учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, в якому свою вину визнав водій автомобіля «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено як автомобіль «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 , та завдано матеріального збитку його власнику так і автомобіль «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки між ОСОБА_5 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» було укладено договір добровільного страхування, яким було застраховано транспортний засіб «Toyota Highlander» номерний знак НОМЕР_2 , 14 листопада 2016 року страхувальник звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»».

Страховим комісаром 11 листопада 2016 року було складено рапорт, в якому описано пошкодження як автомобіля «Тойота» номерний знак НОМЕР_2 так і автомобіля «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 .

23 листопада 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» склало страховий акт №146259, яким визначило суму страхового відшкодування в сумі 16 362 грн 74 коп.

23 листопада 2016 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» видало розпорядження №146259 про сплату страхового відшкодування в сумі 16 362 грн 74 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «УПСК», на підставі полісу №АЕ/6245940 20 листопада 2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» звернулося до Страховика заподіювача шкоди із заявою про виплату страхового відшкодування.

24 листопада 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» склало страховий акт №ОЦ/081/000/170028, яким визначило розмір страхової виплати в сумі 13 959 грн 21 коп., яке було перерахована на підставі платіжного доручення №1491 від 1 грудня 2017 року.

19 грудня 2017 року ПрАТ «УПСГ» направило ОСОБА_4 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, яка ним була залишена без задоволення.

01 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСГ» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 було укладено договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги до осіб, відповідальних за завдання матеріальних збитків, в тому числі і ОСОБА_4 .

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 та підпункт 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_4 не повідомив страховика у визначені строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Однак судом враховується наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Відповідний обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При цьому відповідно до відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика Таким чином страховик виконавши обов`язок за договором майнового страхування звернувся до страховика особи, відповідальної за завдану шкоду.

Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований учасниками ДТП, у повідомленні (Європротоколі); відповідач як особа, винна у ДТП, свою вину визнав, про що особисто зазначив у Європротоколі; місце ДТП було оглянуто, а наявні пошкодження транспортних засобів було зафіксовано аварійним комісаром ПрАТ «АСК «Інго Україна»» 11 листопада 2016 року; на підставі акту виконаних робіт від 14 листопада 2016 року наданого ТОВ «Гранд Мотор»; ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»» здійснило розрахунок суми страхового відшкодування, яке було перераховано виконавцю робіт; ПрАТ «УПСК», визнало розмір страхового відшкодування, добровільно сплативши його ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»», при цьому документи, долучені позивачем до поданого ним позову, свідчать про те, що їх обсяг був достатнім для того, щоб погодитись чи не погодись із розміром страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, у зв`язку із недоведеністю обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

Судові витрати по справі становлять 2 840 грн 80 коп. та складаються із судового збору в сумі 840 грн 80 коп. та витрат на правову допомогу. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позову, з огляду на положення статті141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.19,81,82,141,263, 353 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1188 ч.1 п.1, 1191 ч.1 ЦК України, ст.ст.33,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,-

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 13 959 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2021 року.

Суддя: