Постанова

Іменем України

02 листопада 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/13065/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Яровенко Н.О.

від 22 червня 2021 року

у цивільній справі №755/15791/20 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), в якому просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 26.02.2018 з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, в результаті якої загинув її чоловік ОСОБА_3 . Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як на підставу стягнення такого відшкодування із МТСБУ посилалась на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП не була застрахована та на те, що їй як потерпілій не відшкодована моральна шкода.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 44 676 грн та судовий збір в сумі 446,76 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), внаслідок чого не взято до уваги, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) особам, переліченим у цій статті, стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, та виплачується рівними частинами.

Зазначив, що до суду першої інстанції було надано докази того, що окрім позивачки право на відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_3 має право його мати ОСОБА_4 , а тому розмір регламентної виплати на яку має право позивачка складає половину максимальної суми, яка може бути призначена згідно ст. 27 Закону.

Також зазначив, що судом неповно з'ясовано обставини справи, внаслідок чого не взято до уваги, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2019 встановлено, що позивачка не має будь-яких претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_2 та в подальшому пред'являти не буде, оскільки останній сприяв у розкритті злочину, відшкодував їй шкоду добровільно та в повному обсязі. На думку відповідача, така відмова позивачки від будь-яких претензій до винної особи фактично є припиненням зобов`язання у деліктних правовідносинах, у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди, що є наслідком відсутністю у МТСБУ обов`язку з виплати моральної шкоди.

Крім того, додав, що в судовому засіданні 25.02.2021 під час надання пояснень позивачка вказала, що нею від винної особи було отримано 5 000 Євро на відшкодування моральної шкоди.

За наведених обставин просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Гусєв П.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року у справі № 753/6636/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят тисяч гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд визнав доведеним, що засуджений, 26 лютого 2018 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «MAN-TGX» з напівпричепом «SCHMITZ» (реєстрація Республіки Сербія), рухаючись по проїзній частині автодороги «Київ-Харків», на ділянці, яка є автомагістраллю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість та не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду даної перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення із нерухомим автомобілем, який стояв по причині вимушеної зупинки в другій смузі проїзної частини автодороги «Київ-Харків» по ходу руху зі сторони міста Києва в напрямку міста Борисполя, та наїхав на водія ОСОБА_3 , який знаходився біля задньої лівої бокової частини даного транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_3 помер на місці пригоди. Потерпілим у кримінальному провадженні померлого ОСОБА_3 визнано його дружину - ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

На момент ДТП ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, таку шкоду відшкодовує МТСБУ,

Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, таку шкоду відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Розмір такої шкоди та коло осіб, які мають право на таке відшкодування, визначено у пункті 27.3 статті 27 Закону, за приписами якого страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що у МТСБУ, відповідно до Закону, виникає обов`язок по відшкодуванню шкоди замість власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та який не відшкодував таку шкоду потерпілій особі.

Судом вірно встановлено, що відповідно до ст. 27 Закону позивачка є такою особою, яка має право заявляти вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка обґрунтовувала позовні вимоги тим, що винна особа відшкодувала їй лише матеріальну шкоду.

Однак, судом у кримінальній справі встановлено обставини відшкодування винною особою як матеріальної так і моральної шкоди. В мотивувальній частині вироку Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2019 зазначено, що, згідно заяви потерпілої ОСОБА_1 , їй ОСОБА_2 добровільно відшкодував завданий збиток, спричинений ДТП 26.02.2018, внаслідок якої загинув її чоловік ОСОБА_3 . Претензій морального і матеріального характеру до ОСОБА_2 не має та в подальшому пред`являти не буде. Цивільний позов заявляти не буде. Просить суворо не карати та призначити мінімально можливе покарання (а.с. 12, абзац 4).

За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалений вирок.

Отже, ураховуючи, що в матеріалах справи містяться належні, допустимі та достовірні докази, які підтверджують факт відшкодування позивачці моральної шкоди винною в ДТП особою - ОСОБА_2 , що в свою чергу свідчить про припинення зобов`язання у деліктних правовідносинах, у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в МТСБУ обов`язку з виплатити моральної шкоди замість особи, яка визнана винною в ДТП.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи знайшли своє підтвердження.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог, що допущено судом першої інстанції, є підставою для скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового судового рішення.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» відповідачем в частині оспорюваних сум сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 670 грн 14 коп. (а.с. 146).

Беручи до уваги викладене, а також зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача у повному обсязі, а ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку, що сплачений МТСБУ судовий збір в сумі 670 грн 14 коп. за подання апеляційної скарги підлягає компенсації останньому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 44 676 грн 00 коп. - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Сплачений Моторним (транспортним) страховим бюро України судовий збір в сумі 670 грн 14 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець