Справа № 2-1866/10
Провадження № 6/643/216/21
УХВАЛА

03.11.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Акціонерного товариства «ОТП Банк»

про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1866/2010, виданих

Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1866/2010

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про стягнення 3 288 305, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 3 288 305, 00 грн., стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» по 606, 66 грн. з кожного понесені судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.10.2010 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2010 залишено без змін.

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі заявник) звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує на те, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № CM-SME-708/188/2007, за яким боржниками виступають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Учасники процесу у судове засідання 03.11.2021 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представників учасників справи.

Розглянувши подану Акціонерним товариством «ОТП Банк» заяву. суд вирішив задовольнити її, враховуючи наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до ч. ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 29 квітня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до ст. 3 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких містися у Додатку 1 до Договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь Продавця Винагороду.

Статтею 3.2 Договору визначено, що загальна сума заборгованості за Кредитними договорами, що входять до Кредитного портфелю на Дату набрання чинності, складає 79 445 238, 80 доларів США, 1 833 123, 06 грн., 353 455, 53 Євро, 1 780 163, 01 швейцарських франків у тому числі:

а. сума основного боргу 71 003 986, 33 дол. США, 1 601 550, 53 грн., 325 595, 06 євро, 1 667797, 03 швейцарських франків;

б. нараховані проценти 8 441 252, 47 дол. США, 231 572, 53 грн., 27 860, 47 євро, 112 365, 98 швейцарських франків;

в. сума штрафних санкцій, а також інших платежів, у відповідності до Кредитних договорів (у разі наявності).

Згідно зі ст. 3.3 Договору Права, що переходять до Покупця за Кредитними договорами у зв`язку з продажем Кредитного портфелю:

а. з урахуванням положень ст. 3.4 нижче, Покупець набуває усі права вимоги за Кредитними договорами, що є дійсними на Дату набрання чинності, включаючи але не обмежуючись правами вимоги до Боржників щодо сплати суми основного боргу, правами до Боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій.

б. Право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за Кредитними договорами з Дати набрання чинності.

в. На умовах, передбачених Договором комісії, право вимагати від Продавця перерахування будь-яких та усіх коштів, отриманих ним від Боржників в результаті реалізації Заставленого майна.

Приписами ст. 3.4. Договору, зазначено, незважаючи на положення ст. 3.3. цього Договору, сторони домовились про таке:

а. права за договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками/Поручителями для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами, не переходять до покупця;

б. передача (відступлення) прав вимоги за Кредитними Договорами Покупцю не припиняє прав Продавця за Договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами.

в. згідно з умовами цього Договору та відповідно до умов Договору комісії, Продавець звертає стягнення на Заставлене майно та зобов`язується перерахувати усі кошти, отримані від реалізації Заставленого майна, а також будь-які інші платежі та кошти, отриманні від Боржників/поручителів за Кредитними договорами, договорами поруки, як це передбачено Договором комісії.

Не зважаючи на положення статті 3.4. цього Договору, на вимогу Покупця Продавець зобов`язаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на Заставлене майно (стаття 3.5. Договору).

Відповідно до ст. 3.6. Договору, на момент укладення цього Договору зобов`язання Продавця перед Боржниками за кредитними договорами виконані повністю.

Згідно з ст. 4 Договору, на підтвердження факту передачі Кредитного портфелю, в момент укладення цього Договору продавець зобов`язаний передати Покупцю Кредитні документи. Передача Кредитного портфелю (з усіма Кредитними документами) Покупцю підтверджується підписанням відповідного акту передачі документів Сторонами цього Договору.

Розкриття банківської таємниці у зв`язку з передачею Кредитного портфелю та, зокрема, Кредитних Договорів Покупцю вважається Дозволеним розкриттям банківської таємниці та не є порушенням чинного законодавства України.

Винагорода, сплачена в якості компенсації вартості Кредитного портфелю сплачується у національній валюті та складає 296 892 080, 48 грн. Сума винагороди не підлягає оподаткуванню ПДВ згідно з п.п. 3.2.5. статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість». Покупець сплачує Винагороду після підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі Кредитного портфелю на отримання рахунку від Продавця шляхом переказу коштів на банківській рахунок продавця. Покупець сплачує Винагороду протягом 1 календарного днів з дати отримання рахунка.

За змістом Витягу з додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги, зокрема за договорами:

- № CM-SME-708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , на суму 429 804, 98 доларів США, з яких: загальна сума боргу 393 836, 03 доларів США, загальна сума процентів нарахована на суму заборгованості 35 968, 95 доларів США;

- № SR- SME708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким поручителем є ОСОБА_2 ;

- № SR- SME708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким поручителем є ОСОБА_3 .

Згідно Акту-передачі кредитного портфелю від 29.04.2010 року, який є невід`ємною частиною Договору, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло Кредитний портфель, як визначено у статті 1 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року, та у Додатку 1 до Договору, винагорода за Кредитний портфель складає 296 892 080, 48 грн.

17 травня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Фактор) укладено договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст. 1.1. Договору у зв`язку із укладенням Договору про відступлення права вимоги, купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29 квітня 2010 року між Фактором та Клієнтом, за якими Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору (надалі-Кредитні договори»), укладеними між Клієнтом та позичальниками Клієнта, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору (надалі- «Боржники»), що забезпечений іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного Договору (надалі-«Договори застави»), укладеними між Клієнтом (в Договорах забезпечення іменується «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель») та Боржниками /Третіми особами ( в Договорах забезпечення іменуються «Іпотекодавець(вці)» чи «Заставодавець(вці)») (надалі-«Іпотекодавець/Заставодавець»), сторони домовились про наступне:

1.1.1 Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно.

За цим Договором до Фактора переходять всі права Клієнта як сторони, що іменується -«Іпотекодавець/Заставодавець» у зобов`язаннях, які виникли на підставі Договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави) ( ст. 1.2. Договору про відступлення права вимоги).

За змістом Витягу з додатку до Договору про відступлення права вимоги від 17 травня 2010 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги, зокрема за договорами:

- № CM-SME-708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , на суму 429 804, 98 доларів США;

- № SR- SME708/188/2007 від 13.12.2007.

29 квітня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір комісії.

Відповідно до ст. 3.1. Договору комісії, в порядку на умовах, визначених цим Договором, Комітент уповноважує Комісіонера від свого імені, але в інтересах Комітента щодо вчинення правочинів, зазначених у статті 3.2. цього Договору.

Згідно із ст. 3.2. Договору комісії, сторони цим погоджуються, що Комісіонер буде вчиняти від свого імені, але за рахунок Комітента правочини, пов`язані з обслуговуванням кредитного портфелю, включаючи, але не обмежуючись таким:

3.2.1. приймати платежі за Кредитними договорами від Боржників/Поручителів у національній та іноземній валюті.

3.2.2. у випадку отримання платежів від Боржників/Поручителів за кредитними договорами у іноземній валюті, - конвертувати кошти в іноземній валюті, в українській гривні та перераховувати їх на користь Комітента. Конвертація та перерахування таких коштів здійснюється Комісіонером за поточним офіційним курсом у день їх надходження без стягнення будь-яких комісій. Не пізніше ніж в останній день кожного календарного кварталу Сторони підписують Акт погодження суми коштів (за формою, наведеною в Додатку 2 до цього Договору), отриманих від Боржників/Поручителів за Кредитними договорами та перерахованих Комісіонером Комітенту у відповідному кварталі.

3.2.3. Проводи претензійну роботу, ініціювати судове провадження та представляти інтереси Комітента в суді, у разі якщо Боржників/Поручителів не виконують або вчасно не виконують своїх зобов`язань за Кредитними договорами та договорами поруки.

3.2.4. Перераховувати Комітенту усі кошти, отримані комісіонером від реалізації Заставленого майна. Перерахування таких коштів Комітенту здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх отримання Комісіонером. Сума коштів отриманих від реалізації заставленого майна, яка сплачена на користь Комітента, узгоджується Сторонами щоквартально у відповідних Актах за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору.

На виконання умов Договору купівлі-продажу кредитного портфелю та пункту 3.2.4. вище, сторони домовились, що комісіонер зобов`язується ініціювати звернення стягнення та звертати стягнення на Заставлене майно за Кредитними договорами, за якими є прострочення виконання або невиконання зобов`язань боржників (стаття 3.3. Договору комісії).

Відповідно до ст. 4.1. Договору комісії, для виконання завдань, визначених цим договором, Комітент зобов`язується передати комісіонеру оригінали або нотаріальні копії Кредитних договорів. передача кредитних договорів Комісіонеру підтверджується підписанням відповідного Акту передачі документів Сторонами Договору.

Згідно із ст. 5.1 Договору комісії винагорода, що підлягає сплаті Комітентом Комісіонеру за цим Договором, становить 102, 00 грн., у тому числі 17 грн. ПДВ в квартал.

Сума винагороди, розрахована відповідно до статті 5.1. цього Договору, сплачується Комітентом Комісіонеру не пізніше, ніж протягом 10 днів після підписання Сторонами відповідного Акту погодження сум, отриманих Комісіонером від Боржників/Поручителів за Кредитними Договорами та Договорами поруки та перерахованих Комісіонером Комітенту у відповідному кварталі, на підставі відповідного рахунку, встановленого Комісіонером (ст. 5.2. Договору Комісії).

За змістом Витягу з Додатку 1 до Договору комісії від 29 квітня 2010 року, до Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги, зокрема за договорами:

- № CM-SME-708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , на суму 429 804, 98 доларів США, з яких: загальна сума боргу 393 836, 03 доларів США, загальна сума процентів нарахована на суму заборгованості 35 968, 95 доларів США;

- № SR- SME708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким поручителем є ОСОБА_2 ;

- № SR- SME708/188/2007 від 13.12.2007 року, за яким поручителем є ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13 суд дійшов правового висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Правова позиція Верховного Суду України обґрунтована тим, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст. 6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Одночасно суд зазначає, що статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про визнання недійсним вищевказаних правочинів

Вирішуючи питання про заміну сторони суд виходить з того, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 76-80, 86 ЦПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1866/2010, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1866/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 288 305, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

2. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним м. Харкова у справі № 2-1866/2010 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № CM-SME-708/188/2007 у розмірі 3 288 305, 09 грн.

3. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.11.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко