ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м.Суми

Справа №573/2019/20

Номер провадження 22-ц/816/631/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Білопільська міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Черкашиної М.С., у приміщенні Білопільського районного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексенки Білопільського району Сумської області помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт від 24 червня 1991 року, яким все своє майно заповів позивачу. Позивач зазначає, що він належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

Рішенням виконкому Гуринівської сільської Ради народних депутатів від 23 серпня 1993 року № 22 були передані у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: с. Олексенки Білопільського району Сумської області та площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: с. Олексенки Білопільського району Сумської області. Згідно довідки виконкому Гуринівської сільської ради від 18 березня 2020 року № 102 померлому ОСОБА_2 передані у приватну власність земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, за життя ОСОБА_2 державні акти на право приватної власності на земельні ділянки не отримав.

Позивач зазначає, що він користується вказаними земельними ділянками з дня смерті батька і до цього часу.

У вересні 2020 року він звернувся до державного нотаріуса Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальової Л.Б. з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, однак отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати за ним право на завершення приватизації, отримання на його ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача судові витрати.

Білопільський районний суд Сумської області ухвалою від 15 січня 2021 року Гуринівську сільську раду Білопільського району Сумської області замінив на належного відповідача Білопільську міську раду Сумської області.

Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 18 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя розпочав приватизацію земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що свідчить, зокрема, і запис в погосподарській книзі № 2, згідно виписки від 05 січня 2021 року № 02-09/2, наданої Гуринівським старостатом Білопільської МТГ. Оскільки він є спадкоємцем за заповітом після смерті його батька ОСОБА_2 , то вважає, що він набув право на спадкування всіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 1216 та 1218 ЦК України.

Вказує на те, що суд першої інстанції не застосував положення абзацу 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, згідно якого рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Від Білопільської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді апеляційної скарги покладаються на розсуд суду.

Від Білопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не розпочав процедуру отримання земельної ділянки у власність і уповноваженим органом не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її у власність спадкодавцю. Відтак, суд вважав, що ОСОБА_1 не довів той факт, що він має право на завершення процедури приватизації.

Проте повністю погодитися з висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а. с. 6).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 (а. с. 7).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 24 червня 1991 року секретарем виконавчого комітету Гуринівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області, яким все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 (а. с. 10). Він постійно і до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 , заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений виконкомом Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області за № 36 від 24 червня 1991 року не змінювався і не відмінявся (а. с. 48).

Позивач належним чином прийняв спадщину після смерті спадкодавця, подавши до Білопільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а. с. 41). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 22 вересня 2011 року ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 отримав у спадщину земельну ділянку площею 4,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільсьокго району Сумської області (а. с. 52 на звороті; 53).

Відповідно до архівного витягу із рішення виконкому Гуринівської сільської Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 23 серпня 1993 року № 22 «Розгляд заяв на про приватизацію земельних ділянок» передано у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам в межах норм, передбачених ст.ст. 56, 57, 67 ЗК України, громадянам жителям села Олексенки, ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,60 га (а. с. 8).

Згідно довідки виконкому Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області за № 102 від 18 березня 2020 року, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому Гуринівської сільської ради Білопілського району Сумської області від 23 серпня 1993 року № 22 передана у приватну власність площею 0,85 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,60 га ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 державні акти на право приватної власності на землю не отримував (а. с. 9).

Відповідно до листа Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2020 року № 02-09/296 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно рішенням виконкому Гуринівської сільської ради № 22 від 23 серпня 1993 року було передано у власність земельні ділянки, що знаходяться в с. Олексенки: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га. Але уточнена адреса місця знаходження даних ділянок в рішенні не вказана. За життя ОСОБА_2 державні акти на право приватної власності не отримав. Також не мав правовстановлюючих документів на будинок. В 2010 році ОСОБА_1 розібрав будинок та господарські будівлі, земельною ділянкою не користувався, податок до сільської ради не сплачував. На даний час земельна ділянка рішенням сесії Гуринівської сільської ради передана у власність третій особі (а. с. 54).

З виписки з погосподарської книги № 2 (2006-2010 роки, ст. 45, особовий рахунок № НОМЕР_1 ) Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області вбачається, що згідно архівних даних Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в житловому будинку, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01 січня 2006 року був зареєстрований та фактично проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_3 . Будинок був побудований в 1964 році. За даним господарством у приватній власності та користуванні громадян були земельні ділянки загальною площею 10,00 га, в тому числі земельні частки паї 8,32 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарські споруди 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,75 га та для сінокосіння та випасання худоби 0,68 га. Житловий будинок за адресою: с. Олексенки № 6 станом 01 січня 2011 року був знесений, про що свідчить відсутність даних про наявність та характеристика в погосподарській книзі № 3 на 2011-2015 роки Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Рішенням 16 сесії 6 скликання від 05 липня 2012 року «Про упорядкування адресного господарства на території сільської ради» домогосподарству за адресою АДРЕСА_2 , в якому на той час була зареєстрована ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 (а. с. 70).

Згідно акта поточних змін встановлених при обстеженні об`єкта нерухомого майна від 05 січня 2021 року, було проведено обстеження будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що будівлі знесені, на земельній ділянці залишилися фундамент з частковим цоколем житлового будинку та господарської будівлі, огорожа відсутня, залишилися бетонні стовпи виїзних воріт (а. с. 71).

Також Гуринівською сільською радою Білопільського району суду надано копію рішення від 24 листопада 2020 року, згідно якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) в с. Олексенки Білопільського району Сумської області; передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 1,5000 га (кадастровий номер: :11:001:0148) для ведення особистого селянського господарства в с. Олексенки Білопільського району Сумської області (а. с. 84).

Державний нотаріус Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. відмовила ОСОБА_1 у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку тим, що для оформлення спадщини на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства відсутній правовстановлюючий документ на ім`я померлого ОСОБА_2 (а. с. 13).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі 350/67/15-ц, провадження № 14-652цс18.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В даній справі, рішення в якій переглядається, ОСОБА_1 набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України.

Помилковим є висновок місцевого суду, що спадкодавець за життя не розпочав процедури приватизації, так як з наданого архівного витягу із рішення виконкому Гуринівської сільської Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 23 серпня 1993 року № 22 «Розгляд заяв на про приватизацію земельних ділянок», вбачається, що ОСОБА_2 за його заявою були передані у приватну власність в с. Олексенки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельна ділянка площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства земельна ділянка площею 0,60 га, тобто компетентним органом було ухвалено рішення про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю.

До складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя в установленому порядку і не завершив у зв`язку зі смертю.

Оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємець має право звернутися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації.

Стосовно того, що ОСОБА_1 не звертався як спадкоємець до органів місцевого самоврядування із заявою про завершення процедури приватизації, розпочатої ОСОБА_2 , слід зазначити, що наявність або відсутність відмови органу приватизації не є обов`язковим фактом, з яким закон пов`язує можливість ухвалення судом рішення про визнання за спадкоємцем права на завершення приватизації.

В той же час позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки пред`явлений не до всіх належних відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

У якості сторін слід розглядати суб`єктів спірного матеріального правовідношення, а процесуальне становище кожної із сторін визначається характером їх правового статусу у матеріальних правовідносинах. Відповідач це особа, яку притягують до відповіді у зв`язку із заявою позивача про те, що порушуються, не визнаються або оспорюються права, свободи чи інтереси.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В абз. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Суд не наділений самостійним правом, без відповідного клопотання позивача, залучати в якості співвідповідача іншу особу.

Отже, у випадку, коли належний відповідач не був залучений до участі у справі, суд першої інстанції мав закінчити розгляд справи та відмовити у позові. Така відмова у задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належного кола відповідачів.

Як вже зазначалося вище, рішенням Гуринівської сільської ради Білопільського району від 24 листопада 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) в с. Олексенки Білопільського району Сумської області; передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 1,5000 га (кадастровий номер: :11:001:0148) для ведення особистого селянського господарства в с. Олексенки Білопільського району Сумської області (а. с. 84).

Згідно наданої Білопільською міською радою інформації відповідно до відомостей Гуринівського старостату, земельна ділянка, яка була надана ОСОБА_4 , частково розташована на присадибній земельній ділянці, де проживав померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації якої в порядку спадкування за заповітом просить визнати за ним позивач. В судовому засіданні апеляційного суду позивач також підтвердив, що дійсно до складу земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_4 , входять частково земельні ділянки площею 0,60 га та 0,25 га, які були надані у власність його батьку. Отже, спір в даній справі стосується прав та інтересів ОСОБА_4 , як власника частини вказаних земельних ділянок.

Таким чином, належним відповідачем в даній справі за позовом ОСОБА_2 є також ОСОБА_4 . Проте відповідачем вказана особа в позовній заяві не зазначена. Клопотання про залучення ОСОБА_4 до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 в установленому ЦПК України порядку не було заявлено.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та без залучення відповідачем ОСОБА_4 , вирішив спір по суті.

На стадії апеляційного розгляду справи залучення співвідповідачів ЦПК України не передбачено.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду щодо мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 із зазначенням, що позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених в даній постанові.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду з даним позовом, але вже до належного кола відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина