печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.,

секретар судових засідань Шевченко Т.В.,

учасники справи

боржник: ОСОБА_1

заінтересована особа 1: Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного управління територіального управління юстиції у місті Києві

заінтересована особа 2: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Совенко Віти Миколаївни від 30.09.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив:

-поновити строк на оскарження постани державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко В.М. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві керування транспортним засобом від 30.09.2019;

-визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко В.М. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобомвід 30.09.2019;

-скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко В.М. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобамивід 30.09.2019, винесену у виконавчому провадженні № 57826218.

В обґрунтування своїх вимог боржник посилається на те, що державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко В.М. у виконавчому провадженні № 57826218 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, однак, про її винесення він довідався лише 19.07.2021.

Зазначив, що він з липня 2020 року по теперішній час працює водієм таксі «Уклон», проте, державний виконавець вказаного не перевірила, а тому встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє не лише його основного законного джерела засобів існування, а відповідно можливості сплачувати аліменти та погашати існуючий борг.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності та просив скаргу задовольнити в повному обсязі, виходячи з обставин, викладених у скарзі.

Стягувач та державний виконавець в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Тому, суд розглянув вказану скаргу відсутність учасників справи відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦК України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали у справі, суд встановив наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває судовий наказ № 757/65684/17-ц від 07.11.2018, виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби місті Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко В.М. від 30.09.2019 встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 10-11).

В установлені законом строки постанова боржникові не направлялась. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

При цьому, ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи скріншотів переписок з службою таксі «Уклон» ОСОБА_1 працює водієм таксі з липня 2020 року (а.с. 12-18).

Зазначені обставини вказують на те, що керування транспортними засобами є основним законним джерелом засобів для існування скаржника та джерелом сплати аліментів.

Таким чином, у разі неможливості керування транспортними засобами він буде позбавлений свого основного законного джерела засобів для існування і не зможе сплачувати аліменти на дітей.

За таких обставин, на даний час, вбачається наявність підстав передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неможливості застосування до заявника ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про своєчасне направлення чи вручення скаржнику ОСОБА_1 процесуальних рішень державного виконавця про встановлення боржнику обмеження, яке оскаржується.

Крім того, на думку суду, у разі припинення ОСОБА_1 перерахувань на сплату аліментів або зміни виду діяльності і отримання джерела засобів для існування та сплати аліментів, державний виконавець не позбавлений можливості повторно винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ЦПК. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Водночас, скарга в частині поновлення строку для оскарження постанови задоволенню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 19 липня 2021 року дізнався про оскаржувану постанову, а 29 липня 2021 року звернувся до суду зі скаргою, що відповідає ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 260, 448, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко Віти Миколаївни від 30.09.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Совенко Віти Миколаївни від 30.09.2019, винесену у виконавчому провадженні № 57826218, про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 , у праві керування транспортними засобами.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин