КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Петрика Михайла Миколайовича, який діє від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди. Зазначила, що 15.02.2019 року вона уклала з ФОП ОСОБА_1 договір купівлі-продажу паркетної дошки та паркетного клею. На виконання умов договору вона сплатила відповідачу 67 649,52 грн. У визначений договором строк товар поставлений не був, а в межах гарантійного строку були виявлені істотні недоліки паркетної дошки, які виникли з вини відповідача. Про це вона повідомила відповідача в усній та письмовій формі. Задовольнити вимоги претензії про розірвання договору, повернути сплачені за паркетну дошку грошові кошти та відшкодувати послуги доставки відповідач відмовився сумі. Він послався на те, , що паркетна дошка є пиломатеріалом, який відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» входить до переліку товарів належної якості, що не підлягають обміну. Також відповідач послався на відсутність висновку експертизи, яка б підтверджувала неналежну якість товару. Вона направила повторну претензію з вимогою організувати проведення експертизи та надати копії висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікату відповідності, однак відповіді на вказану претензію не отримала. За її зверненням спеціалістами ГУ Держспоживслужби в м.Києві було проведено перевірку, якою встановлено порушення відповідачем вимог частини 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 14 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами. Оскільки товар був реалізований поза торговельними та офісними приміщеннями продавця, вона як покупець має право розірвати договір, а продавець повинен повернути сплачені кошти без затримки не пізніше 30 днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Відтак, відповідач мав повернути сплачені за товар кошти не пізніше 26.05.2019 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, а тому на підставі положень ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» вона набуває права на стягнення неустойки в розмірі 1% за кожний день затримки повернення коштів. ОСОБА_2 зазначила, що поставка відповідачем неякісного товару та ухилення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання негативно позначилось на її психологічному та фізичному стані, заподіяло моральну шкоду, яка полягає у незручностях, які вона зазнала під час ремонту квартири, дискомфорті через необхідність зберігати товар у помешканні, що унеможливлює повною мірою використовувати помешкання за призначенням. Вона вимушена була витрачати час і кошти на купівлю нового покриття для підлоги, звертатися до фахівця в галузі права і до суду з метою захисту порушеного права. Позивачка просила розірвати договір купівлі-продажу товару, стягнути з ФОП ОСОБА_1 сплачені за товар кошти в сумі 67 649,52 грн., вартість доставки в сумі 500 грн., неустойку за затримку повернення коштів в сумі 288 186,96 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу від 15 лютого 2019 року № 279, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Суд стягнув з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені за товар неналежної якості кошти в сумі 67 649,52 грн., кошти за доставку товару в сумі 500 грн., пеню в сумі 68 149,52 грн., 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 22 570 грн., а усього 160 869,04 грн.

Зобов`язано ОСОБА_2 після виконання рішення про стягнення коштів передати ФОП ОСОБА_1 товар неналежної якості - паркетну дошку Corona Шеврон 3218 14х95х500Л в кількості 22,0035 кв.м, паркетну дошку Corona Шеврон 3218 14х95х500П в кількості 22,0035 кв.м, а також паркетний клей Recoll 0160 Green Line 2K 10 кг в кількості 6 шт.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 2 223,79 грн.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , виходячи із наданого нею висновку експертизи. Зазначає, що під час проведення експертизи були порушені права відповідача, він не був присутнім при проведенні експертизи. На доданих до висновку експерта фотографіях не має жодного маркування товару, що надавало б його ідентифікувати. За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що на дослідження експерту були надані матеріали, які придбала ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_1 .

В апеляційній інстанції представник ФОП ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 і її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 лютого 2019 року між ФОП ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 279. Відповідно до умов договору та згідно зі специфікаціями № 1 та № 2 продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця клей паркетний марки Recoll по ціні 1300 грн. за 1 шт. в кількості 6 шт. та паркетну дошку марки Corona Шеврон (коди 1 205 250, 1 205 251) по ціні 1 360 грн. за 1 кв.м. в кількості 44,007 кв.м., а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його. Сторони договору погодили, що загальна вартість товару за договором, становить 67 649,52 грн. та сплачується покупцем на умовах 100% попередньої оплати протягом трьох календарних днів з моменту отримання замовлення продавця на партію товару (пункти 2.2., 4.1. договору).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору товар постачається на умовах ЕХW склад продавця та термін його поставки складає 3-4 тижні.

Відповідно до п. 3.5. договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем на складі продавця. У разі, якщо покупець не має претензій щодо кількості та якості товару, він підписує видаткову накладну. Після підписання покупцем видаткової накладної товар поверненню не підлягає.

15 лютого 2019 року та 15 березня 2019 року ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_1 кошти в загальному розмірі 67 649,52 грн.

16 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 поставив замовлений ОСОБА_2 товар, що підтверджується видатковою накладною № 338 від 16 квітня 2019 року. Згідно з даними вказаної накладної вартість доставки товару становила 500 грн.

25 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача ФОП ОСОБА_1 з письмовою претензією про розірвання договору, повернення сплаченої за товар суми та відшкодування вартості послуг доставки вказуючи, що були порушені умови поставки товару, а товар за якістю не відповідає стандартам та має недоліки, які неможливо усунути.

Листом від 10 травня 2019 року ФОП ОСОБА_1 відмовився задовольнити вимоги даної претензії пославшись на умови пункту 3.5. договору, статтю 9 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 172. Відповідач також зазначив, що вимога про повернення товару неналежної якості має бути підтверджена результатами експертизи, вказівка на яку у претензії відсутня.

22 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_1 з повторною претензією, у якій просила провести експертизу якості товару обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на статтю 17 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповіді на дану претензію ФОП ОСОБА_1 не надав.

ОСОБА_2 також звернулася із скаргою щодо порушення вимог законодавства з боку ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до листа Головного управління Держспоживслужби в м. Києві від 20 серпня 2019 року та копій наданих позивачем документів вбачається, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 , в ході якого виявлено порушення статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 14 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, що полягає у відсутності документів, які підтверджують якість та безпеку товару, у зв`язку з чим підприємцю було надано обов`язків до виконання припис та застосовано адміністративні санкції відповідно до частини 1 статті 155 КпАП України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнув з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені за товар неналежної якості кошти в сумі 67 649,52 грн., сплачені за доставку товару кошти в сумі 500 грн., пеню в сумі 68 149,52 грн., а також моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами.

Відповідно до ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару, а у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ст. 12 цього Закону передбачено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При цьому згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, посилаючись на те, що поставлена ФОП ОСОБА_1 паркетна дошка має недоліки, і при цьому їй не було надано документів, які підтверджують якість продукції, ОСОБА_2 надала висновок судового експерта ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 13 листопада 2020 року №9600 за результатами проведення товарознавчого дослідження.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що його складено за результатами візуального огляду об`єктів дослідження - 55 пачок з паркетною дошкою, які знаходились у непошкодженому стані, дощок, що знаходились поруч, та детального огляду і дослідження відібраних з представленої партії 32 дощок з трьох різних пачок, в ході якого встановлено, що на семи дошках наявні здорові зрослі світлі та темні сучки на лицьовій поверхні (розміром від 15 до 30 мм), на двох дошках - здорові частково зрослі світлі та темні сучки на лицьовій поверхні (розміром від 10 до 30 мм), на одній дошці - задир (вищербина) розміром до 10 мм., майже на всіх дошках - здорові частково зрослі і незрослі світлі та темні сучки на зворотній стороні (розміром від 10 до 30 мм), на трьох дошках наявні сліди недофрезування планок на зворотному боці, на двох дошках на гребені наявні сліди стороннього матеріалу (подібного до шпаклівки), на одній з дощок на лицьовій поверхні наявні сліди іншого матеріалу (подібного до фарби чи шпаклівки), зовнішня сторона частини дощок має третій (зворотній) шар, виготовлений з суцільної планки, а інша частина складається з маленьких планок, при вкладанні деяких дощок встановлено невідповідність лінійних розмірів від 3 до 5 мм. Також 10 з 32 планок не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7.-243:2010 "Вироби паркетні. Паркет планковий. Технічні умови" та ГОСТ 862.3-86 "Доски паркетные. Технические условия", що перевищує встановлені для прийняття партії товару норми.

Експерт дійшов висновку, що товар - паркетна дошка, що поставлена ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу №279 віД 15 лютого 2020 року має ряд дефектів виробничого характеру. Якість товару не відповідає вимогам державних стандартів, технічних умов для даного виду продукції, виявлені дефекти призвели до зниження споживчих якостей об`єкту через погіршення його якості, втрати товарного вигляду і частково працездатності окремих елементів та внаслідок виявлених недоліків всі вироби втратили естетичний вигляд.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів та положень Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 сплачених за товар неналежної якості коштів в сумі 67 649,52 грн., сплачених за доставку товару коштів в сумі 500 грн., пені в сумі 68 149,52 грн., а також моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Заперечуючи проти позову ФОП ОСОБА_1 посилався на те, що після повторного звернення ОСОБА_2 з претензією він звертався до КНДІСЕ з заявою про проведення товарознавчої експертизи, яка не була проведена через ненадання позивачкою зразків продукції. Проте відповідач надав лише відповідну заяву з відміткою експертної установи і не надав доказів звернення його або експерта до ОСОБА_2 про надання зразків продукції для проведення такої експертизи.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , виходячи із наданого нею висновку експертизи. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування висновків експерта. Обґрунтувань неправильного визначення судом розміру сум, які підлягають стягненню на користь позивачки , розміру неустойки та моральної шкоди апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Петрика Михайла Миколайовича, який діє від імені та в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.