ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2735/21 Справа № 215/2330/19 Суддя у 1-й інстанції - Красюк К. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

стягувач ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук Костянтин Петрович,

боржник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року, яка ухвалена суддею Красюк К.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 09 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними вимоги старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К. П. від 31 січня 2020 року та від 14 квітня 2020 року; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К. П. від 11 червня 2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339.

В обґрунтування скарги зазначила, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 19.08.2019 року яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2019 року залишено без змін, задоволено позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві у справі № 215/2330/19, визнано протиправним та скасовано наказ № 498-к від 29.03.2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг з 29.03.2019 року, а також стягнуто 84422,70 грн. в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу..

На підставі виконавчого листа виданого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу від 19.08.2019 року, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком К.П. 11.01.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60953339, яку було отримано боржником 22.01.2020 року.

На виконання рішення суду боржником було видано наказ № 1675к від 28.12.2019 року, резолютивна частина наказу про поновлення на роботі не відповідає змісту виконавчого документу та рішення суду. Так, згідно наказу № 1675к стягувача поновлено на роботі на виведеній поза штат посаді, при наявності в штатному розписі боржника посади з аналогічною назвою та фунціоналом, на яку після її звільнення було призначено іншу особу. Заявник 24.01.2020 року звертався до старшого державного виконавця з клопотаннями щодо невиконанням боржником рішення суду та застосування до останнього санкцій, однак безрезультатно. Натомість старший державний виконавець Савчук К.П. своїми вимогами від 31.01.2020 року та від 14.04.2020 року зобов`язав стягувача надати протягом п`яти днів боржнику трудову книжку для внесення запису про поновлення на неіснуючій у штатному розписі боржника посаді. Не погоджуючись з такими діями державного виконавця Ранкевич О.В. подавала скарги на адресу начальника відділу, до Центрального міжрегіонального управління та до Міністерства юстиції України.

У подальшому, незважаючи на перебування на розгляді в Міністерстві юстиції її скарги, старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.06.2020 року, яку вона отримала 17.06.2020 року.

Таким чином, старший державний виконавець не виконав рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу про поновлення заявника на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг Управління, у зв`язку із чим ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконними та скасувати вимоги старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчук КостянтинаПетровича від 31.01.2020 року та 14.04.2020 року;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчук Костянтина Петровичавід 11.06.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 13.07.2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2020 року вказану ухвалу суду скасовано, скаргу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про визнання незаконними та скасування вимог старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 31.01.2020 № 60953339/26 та 14.04.2020 № 60953339/26 залишено без розгляду.

Скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчук Костянтина Петровича від 11.06.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339, - задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчука Костянтина Петровича від 11.06.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339.

В апеляційній скарзі Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ставить питання про скасування ухвали суду в частині якою задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Савчука К.П. від 11.06.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339 . Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порядку примусового виконання виконавчого листа Тернівського районного суду м. Кривого Рогу № 215/2330/19 від 19.08.2019 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону було винесено дві вимоги (від 31.01.2020 року та від 14.04.2020 року), якими зобов`язано стягувача вчинити певні дії, а саме: надати до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві трудову книжку для внесення відповідного запису. Вказані вимоги стягувачем були отримані особисто, проте в строк, наданий для виконання (5 днів), виконано не було.Крім того, зазначені вище вимоги у порядку, встановленому Законом, скасовано не було.

Оскільки стягувачем не виконано вимоги державного виконавця (від 31.01.2020 року та від 14.04.2020 року), стягувача було попереджено про повернення виконавчого документу у випадку невиконання вимог, 11.06.2020 року державним виконавцем у відповідності до вимог п.4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Крім того, скаржник зазначив, що оскарження стягувачем дій державного виконавця не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій чи відкладення виконавчих дій, а тому на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 60953339 від 11.06.2020 року не існувало жодних обставин, які б унеможливлювали винесення зазначеної вище постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Шевченківського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

14 травня 2021 року стягувачем ОСОБА_1 надано до суду апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі та направлення справи до суду касаційної інстанції, прийняття висновків та узагальнення судової практики Верховним Судом щодо даної категорії, яке мотивоване тим, що 08.02.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, своєю ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року та витребував з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/2330/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича, боржник - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві. Стягувач вважає, що закінчення розгляду Дніпровським апеляційним судом скарги державного виконавця на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2020 року не може передувати розгляду Верховним судом касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2020 року про скасування ухвали Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.07.2020 року, адже ухвала Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2020 року є похідною від постанови Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2020 року.

Саме тому, доцільність апеляційного перегляду ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2020 року знаходиться у прямій залежності від результату розгляду касаційної скарги стягувача на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2020 року, що, на думку стягувача, є правовою підставою для зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Тоді як статтею 252 ЦПК України визначено випадки, у яких суд має право зупинити провадження у справі, а саме: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Разом з тим підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі.

Зважаючи на те, що перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року касаційною інстанцією не перешкоджає розгляду даної цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання стягувача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі до перегляду касаційною інстанцією постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, підлягає залишенню без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Балюру А.С., який заперечував роти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 19.08.2019 року яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2019 року залишено без змін, визнано протиправним та скасовано наказ № 498-к від 29.03.2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг з 29.03.2019 року, а також стягнуто 84422,70 грн. в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. від 11.01.2020 відкрито виконавче провадження № 60953339 за виконавчим листом Тернівського районного суду м.Кривово Рогу № 215/2330/19 про визнання протиправним та скасування наказу № 498-к від 29.03.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу медичних та соціальних послуг Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві, поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві з 29.03.2019.

24.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до старшого державного виконавця з клопотанням про витребування документів та щодо негайного виконання рішення суду.

Згідно Наказу № 1675к Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві від 28.12.2019 про поновлення на роботі ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 з 29.03.2019 на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, яка діяла до 01.04.2019 з функціональними обов`язками, які були покладені на ОСОБА_1 до 31.03.2019; встановлено з 29.03.2019 ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі 10600 грн. згідно шатного розпису управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, який діяв до 01.04.2019; у зв`язку з введенням з 01.04.2019 в дію нової структури управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та створення відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві з іншими функціональними завданнями, посаду начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, яка була передбачена в структурі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві до 01.04.2019 і на яку поновлено з 29.03.2019 ОСОБА_1 вирішено вважати такою, що є позаштатною.

31.01.2020 року старшим державним виконавцем на адресу стягувача ОСОБА_1 надіслано вимогу про надання протягом п`яти днів, з моменту отримання вимоги, управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві трудової книжки для внесення запису про поновлення на роботі.

Повторно 14.04.2020 року на адресу стягувача ОСОБА_1 старшим державним виконавцем направлено вимогу щодо надання протягом п`яти днів, з моменту отримання вимоги, управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві трудову книжку для внесення запису про поновлення на роботі.

Постановою старшого державного виконавця Савчук К.П. від 11.06.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки ОСОБА_1 не надала трудову книжку, копію вказаної постанови було отримано заявником 17.06.2020 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим судом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18), у справі №702/725/17 від 26.02.2020 р., у справі №521/1892/18 від 17.06.2020 р..

Згідно копії наказу № 1675 к виданого Фондом соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду у м. Києві від 28.12.2019 року поновлено ОСОБА_1 з 29.03.2019 року на посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України м. Києві згідно структури управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, яка діяла до 01.04.2019 року з функціональними обов`язками, які були покладені на ОСОБА_1 до 31.03.2019 року.

Відповідно до п. 3 у зв`язку з введенням з 01.04.2019 року в дію нової структури управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та створення відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві з іншими функціональними завданнями, посаду начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, яка була передбачена в структурі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві до 01.04.2019 року і на яку поновлено з 29.03.2019 року ОСОБА_1 вважати такою, що є позаштатною (том 1 а.с. 19)

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу , якщо , зокрема, стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи підставою повернення виконавчого документа стягувачу стало не виконання ОСОБА_1 вимог старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П. від 31.01.2020 року та від 14.04.2020 року про зобов`язання протягом п`яти днів з моменту отримання такої вимоги надати до боржника трудову книжку для внесення відповідного запису про поновлення на роботі.

Однак, зі змісту Наказу № 1675 к від 28.12.2019 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 , вбачається, що наказ не відповідає резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.08.2019 року, оскільки наказ № 498к від 29.03.2019 року про звільнення ОСОБА_1 не скасовано, пунктом 3 наказу передбачено віднесення посади ОСОБА_1 до позаштатної.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П. 22.01.2020 року ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом №1675к від 28.12.2019 року, відмітки про отримання копії наказу ОСОБА_1 не містить, тобто фактичного допущення ОСОБА_1 до роботи не відбулось, окрім того, державним виконавцем не було складено відповідного акту про фактичне допущення ОСОБА_1 до роботи.

Таким чином, поновлення на роботі ОСОБА_1 на позаштатній посаді начальника відділу медичних та соціальних послуг управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України м. Києві не є належним виконанням рішення суду, проте незважаючи на невиконання судового рішення, державним виконавцем 31.01.2020 року та 14.04.2020 року направлено вимоги стягувачу із встановленням обов`язку надання трудової книжки для внесення відповідних записів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчука Костянтина Петровича від 11.06.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену у виконавчому провадженні № 60953339.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови вкладено 20 травня 2021року.

Головуючий:

Судді: