Справа № 646/4098/19
№ провадження 2/646/244/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Абдюхановій А.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом позивач ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ;

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 12.09.2018 між нею та відповідачем у справі було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., та зареєстрований в реєстрі за №1197.

Позивач стверджувала, що з жовтня 2018 року відповідач належним чином не виконує зобов`язання, взяті на себе за договорами довічного утримання від 12.09.2018, а саме: прибирання, прання, готування їжі тощо, а також надання необхідного догляду у разі хвороби, не сплачує комунальні платежі та зв`язку з ним не має.

На підставі ст. 755, 756 ЦК України просить розірвати договір довічного утримання в зв`язку з неналежним його виконанням.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Трубчанінов С.О. позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Іванченко О.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

У відзиві на позовну заяві зазначила, що 22.08.2018 ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», діяльність якого полягає у допомозі, соціальному захисті, наданні правових консультацій та супроводження при підписанні договорів довічного утримання, з письмовою заявою про можливість укладення договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення в зв`язку з тим, що вонав зв`язку з тим, що вона потребувала додаткової матеріальної підтримки та попередньо погодила бажані істотні умови для укладення майбутнього договору довічного утримання, такі як:

1) одноразове грошове утримання у розмірі 6000 грн;

2) щомісячне грошове забезпечення у розмірі 550 грн;

3) оплату комунальних послуг, абонентську плату за телефон, електроенергію в обсязі до 180 кВт, в неопалювальний період (з 01.05. - до 30.09. поточного року), електроенергія в обсязі до 300 кВт, в опалювальний період ( з 01.10 - до 30.04 поточного року) водопостачання в обсязі: холодна вода - до 4 куб.м., соціальний пакет кабельного телебачення та оплату послуг домофону.

Перед підписанням договору довічного утримання ОСОБА_3 додатково погодила та підписала паспорт до договору довічного утримання від 22.08.2018 в якому з позивачем додатково було погоджено істотні умови договору, кандидатуру набувача та зазначено телефонні номери для зв`язку з ним; обумовлено ритуальні послуги, порядок і місце поховання тощо.

Виконання умов договору належним чином підтверджується копією розписки про отримання позивачем 6000 грн одноразового грошового утримання згідно договору, 350 грн, (оплата щомісячного утримання за вересень 2018 (неповний місяць)), 6600 грн щомісячного утримання на рік вперед та копіями поштових квитанцій про щомісячні грошові перекази на ім`я позивача за 2018-2020 роки, та копіями відповідей на адвокатські запити АТ «Укрпошта» від 25.11.2019 № 21-і-18501, 11.11.2020 № 01-20/421 про отримання ОСОБА_3 грошових переказів від ОСОБА_4 , які включають щомісячне утримання та вартість житлово-комунальних послуг, спожитих позивачем.

Представник відповідача адвокат О.І. Іванченко у судовому засіданні зазначила, що умови договору довічного утримання не передбачають надання доглядуа також надання побутових послуг, про які зазначила в своєму позові позивач, договір укладався на тих умовах, які сторони погодили іна тих умовах, виконання яких сторони могли забезпечити у майбутньому, а також, що жодних претензій чи скарг від позивача щодо невиконання або неналежного виконання умов договору не надходило.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст.744 ЦК України). Вважає, що договір довічного утримання може передбачати або утримання, або догляд, або утримання та догляд довічно.

Також, представник відповідача Адвокат О.І. Іванченко посилається на те, що допомога ОСОБА_4 ОСОБА_3 виходила за рамки укладеного договору.

Після укладення договору довічного утримання відповідач запропонував позивачу, у випадку необхідності, за рахунок відповідача забезпечити помічницю по дому, на що ОСОБА_3 погодилася та сторони уклали договір про надання послуг від 11.10.2018, копію якого надав представник відповідача, укладений між з ОСОБА_3 , (користувач послуг, клієнт), ОСОБА_4 (замовник послуг та платник) та виконавцем послуг, незалежно від того, що договором довічного утримання це не передбачено.

Так, протягом декількох місяців після укладення договору, ОСОБА_4 оплачував послуги виконавця послуг, в обсяг яких входило прибирання в квартирі, в якій проживає ОСОБА_3 , купівля продуктів харчування тощо. Даний факт не заперечував представник позивача.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 письмово звертався до ОСОБА_3 з метою врегулювання спору та пропонував щомісяця доплачувати додатково до щомісячного утримання грошові кошти у розмірі 300 грн щомісяця або іншу суму за домовленістю, також, допомогу в підборі та оплаті послуг доглядальниці із урахуванням потреб ОСОБА_3 . Як зазначив представник відповідача, відповіді від ОСОБА_3 не надходило. Під час телефонних розмов позивач зазначила, що вона має намір саме повернути право власності на квартиру.

Згідно п. 10 договору довічного утримання, ОСОБА_3 своїм підписом підтвердила, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов Договору.

У пункті 13 договору ОСОБА_3 засвідчила, що істотними умовами вважаються вчасна оплата щомісячних платежів виключно в межах встановлених п.7 Договору і довічне право відчужувача на проживання на всій площі відчужуваної квартири. У даному пункті сторони додатково погодили, що у випадку виникнення заборгованості за оплату спожитих відчужувачем понад норму встановлених пунктом 7 даного договору послуг, набувач має право вирахувати частину з щомісячного грошового перерахування на погашення такої заборгованості.

Пунктом 7 договору на відчужувача покладено обов`язок письмово повідомити набувача про зміну тарифів на вищевказані послуги протягом 5 днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами, зазначено, що у випадку самостійної оплати відчужувачем житлово-комунальних послуг, останній зобов`язаний один раз на три місяці направляти набувачу актуальні рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги для перевірки надходжень по даним особовим рахункам. Представник відповідача також зазначила, що на момент укладення договору позивач мала борги за комунальні послуги.

Представник відповідача посилалася на те, що ОСОБА_3 не виконувала даний пункт договору та не надсилала на адресу відповідача актуальні рахунки, але згідно відповіді Адвокатський запит від 06.11.2020 щодо розрахунку нарахувань і оплати за послуги від ОСББ "РИЗЬКИЙ", де надаються послуги з утримання будинку і прибудинкової території та послуги за спожиту електроенергію споживачеві ОСОБА_3 та Довідки від 11.11.2020, заборгованості немає, а згідно нарахувань і надходжень наявна передплата від ОСОБА_4 в розмірі 7035,24 грн, які ОСОБА_3 додатково отримала на свої потреби.Зазначила, що ОСОБА_4 сплачує комунальні послуги не зважаючи на те що договором передбачені норми, які повинен оплачувати відповідач.Також, представник зазначила, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, має пільговий статус «інвалід війни - I групи» та отримує пільги у грошовій безготівковій формі, які повинні бути спрямовані на оплату комунальних послуг.

Зокрема, щодо копій чеків про купівлю медикаментів та продуктів харчування, які надала позивач, відповідач у своєму Запереченні зазначив, що дані продукти та медикаменти можуть бути придбані саме за щомісячне утримання від ОСОБА_4 .

Зауважує на тому, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, а посилання позивача на невиконання умов договору довічного утримання є безпідставним та спростовується відповідними письмовими доказами та вважає, що позивач ОСОБА_3 зловживає своїм процесуальним правом.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 12.09.2018 між позивачем та ОСОБА_4 , укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С., та зареєстрований в реєстрі за №1197.На підставі вказаного договору довічного утримання за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з п.7 зазначеного договору позивач передала у власність відповідачу належну їй однокімнатну квартиру за адресою, АДРЕСА_1 , а останній в свою чергу зобов`язувався довічно утримувати позивача, тобто, забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач (позивач) самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання, оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 550 грн на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу (позивачу) способом вказаним в п.8 договору довічного утримання. Крім того, відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг. Також набувач зобов`язався здійснити поховання відчужувача після її смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі або особам, яка чи які здійснили поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно через поважні причини.

Також, згідно п.11 вказаного договору, при надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до п. 7,8 договору, зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважається виконаним в повному обсязі.

Договором передбачено, що у разі виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого договором, згідно обумовлених сум. Пунктом 10 договору, відчужувач засвідчив, що щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору.

Сторони погодили, що за заявою відчужувача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися ним самостійно. В даному випадку набувач зобов`язаний до 10 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати відчужувачеві способом, вказаним в п.8 цього договору, суму коштів для сплати житлово-комунальних платежів. До оплачуваних щомісячних витрат на житлово-комунальні послуги належать: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, холодна вода - до 4 куб.м. з розрахунку на 1 особу, електроенергія в обсязідо 180 кВт, в неопалювальний період (з 01.05. - до 30.09. поточного року) до 300 кВт, в опалювальний період ( з 01.10 - до 30.04 поточного року), абонентську плату за телефон, соціальний пакет кабельного телебачення та оплату послуг домофону.

Як безспірно встановлено у ході судового розгляду відповідач належно та у повній мірі виконував вказані умови договору а саме, позивач отримувала від відповідача матеріальну допомогу, передбачену умовами договору та вартість комунальних послуг за квартиру.

Зокрема, згідно розписок ОСОБА_3 від 12 вересня 2018 року, позивач отримала грошове одноразове утримання у розмірі 6000 грн згідно умов договору довічного утримання, а також, щомісячний платіж за перший неповний місяць (вересень 2018 року) в момент підписання договору, та щомісячне грошове утримання на рік вперед. Починаючи з листопада 2018 року, щомісячно, відповідач перераховував щомісячне утримання та вартість житлово-комунальних послуг позивачу поштовим переказом через АТ «Укрпошта», відповідно до квитанцій, наявних у матеріалах справи ОСОБА_4 здійснював щомісячне утримання позивача ОСОБА_3 та оплачував вартість житлово-комунальних послуг. Згідно копій відповідей на адвокатські запити АТ «Укрпошта» від 25.11.2019 № 21-і-18501, 11.11.2020 № 01-20/421 ОСОБА_3 отримувала грошові перекази від ОСОБА_4 , які включають щомісячне утримання та вартість житлово-комунальних послуг.Згідно довідки від 11.11.2020, наданої ОСББ "РИЗЬКИЙ", за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, заборгованості немає.

Пунктом 14 договору передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку.

Пунктами 23, 24 Договору встановлено, що сторони зобов`язані дотримуватись умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадках, не передбачених цим договором сторони керуються чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Згідно п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 627 ЦК України передбачає принцип свободи договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до договору довічного утримання, укладеного між сторонами, істотними умовами договору є: вчасна оплата щомісячних платежів (щомісячне грошове утримання та оплата комунальних послуг) і довічне право на проживання відчужувача у квартирі.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Сторони визначили та погодили у договорі істотні умови, а саме те, що ОСОБА_4 зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_3 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами в розмірі 550 грн, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, тощо. Крім того, сторони в договорі погоди, що за рахунок набувача сплачуються житлово-комунальні послугита набувач зобов`язався здійснити поховання відчужувача після її смерті.

Відповідно до копії заяви, підписаної від ОСОБА_3 на ім`я нотаріуса під час посвідчення договору, позивач зазначила, що має дочку та онука, але вони не здійснюють за нею догляд та утримання, не допомагають матеріально, тому потребує матеріальної допомоги та утримання від сторонніх осіб. Зазначила, що розуміє, що набувач за цим договором не буде здійснювати прибирання в квартирі, купувати продукти, ліки, одяг, готувати їжу тощо а лише буде здійснювати її фінансове утримання згідно умов договору.

Згідно із ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Підставою розірвання договору довічного утримання позивач вважає не виконання відповідачем умов договору щодо здійснення догляду за нею, такого як прибирання, прання, готування їжі тощо, а також ненадання необхідного догляду у разі хвороби, не оплата комунальних послуг.

Надання фізичного догляду відповідачем позивачу умовами договору не передбачено, тому і відсутні підстави стверджувати про невиконання зазначених умов.

Позивач не надала суду доказів на підтвердження не виконання відповідачем умов, визначених договором. Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, в той час, як твердження відповідача підтверджуються наявними матеріалами.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 614, 626, 651,744, 755 ЦК України, керуючись ст. 10, 12, 13 ,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня складення повного тексту, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: Єжов В.А.