Справа № 487/2104/21
Провадження № 4-с/487/49/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., при секретарі судового засідання Полінкевич К.Д., за участю скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Людмили Кенюк, стягувач ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Людмили Кенюк, у якій просив визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.03.2021 року та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 63692079.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва 25.05.2020 року визнана незаконною постанова державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса) Кухаря С.С. від 03.03.2020 року про закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 487/5804/16-ц від 13.07.2017 року про зобов`язання ПАТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання. Постановою державного виконавця Кухаря С.С. від 08.10.2020 відновлено виконавче провадження № 60924945. Постановою державного виконавця Кухаря С.С. від 18.11.2020 виконавче провадження № 60924945 закрито. Скаржник вважає постанову державного виконавця незаконною, оскільки виконавчий лист № 487/5804/16-ц виданий 13.07.2017 йому не надсилався, у матеріалах виконавчого провадження ВП №61658782 відсутня інформація про надсилання/отримання виконавчого листа № 487/5804/16-ц виданого 13.07.2017, а незаконні дії державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 61658782 призвели до фізичного знищення виконавчого листа.

Ухвалою суду від 02.04.2021 р. скаргу прийнято до провадження.

Представник заявника адвокат Гроднова А.М. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_2 та його представника, скаргу просила задовольнити у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заперечувала проти поданої скарги в повному обсязі.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 грудня 2009 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 11.09.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

20 жовтня 2020 року з метою примусового виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №2-8711/2009.

Постановою заступника начальника відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. від 23.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63692079 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Встановлено, що у вказаному виконавчому провадженні заступником начальника відділу Кенюк Л.В. 02.03.2021 року складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, за період з грудня 2011 року по лютий 2021 року, з якого вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 становить 99375,61 грн.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18.

Беручи до уваги вищенаведене, питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості зі сплати аліментів, вказуючи при цьому на те, що державний виконавець при розрахунку такої заборгованості допустив численні порушення при його складання, такі як арифметичні та технічні помилки та описки, також зазначив, що державний виконавець повинен виходити з суми доходу боржника після утримання з цього доходу податків та обов`язкових платежів.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів.

У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в ухвалі від 14 липня 2020 року у справі № 664/2751/16-ц.

Суд бере до уваги те, що оскаржуваний розрахунок від 2 березня 2021 року містить ряд суперечностей, які не дають змогу суду дійти висновку про обґрунтованість таких розрахунків та відповідність їх вимогам закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Оскільки судом при дослідженні та аналізі даних, які містяться у вищевказаному розрахунку, встановлено, що державним виконавцем при здійсненні розрахунку допущені арифметичні та технічні помилки, не відображені здійснені боржником сплати алементів здійснені шляхом поштових переказів, розміри середньомісячної заробітної плати боржника вказані у оскаржуваному розрахунку та у наданих боржником відомостях за звітні роки відрізняються, а державним виконавцем належним чином не обґрунтовано підстав для зміни такого розміру середньомісячної заробітної плати при перерахунку заборгованості по аліментах, підстав вважати, що відомості, які містяться у розрахунках від 02 березня 2021 року є правильними та коректними, судом не вбачається.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правильності оскаржуваного розрахунку державним виконавцем до суду першої інстанції не надавались.

Суд, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідних дій; безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання державного виконавця здійснити повторне проведення перерахунку заборгованості боржника ОСОБА_2 за аліментами.

З скарги вбачається, що заявник, окрім вищевказаних вимог, просить також суд скасувати оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментах від 02 березня 2021 року.

У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року № 6 зазначено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Аналогічні норми містяться і в статті 451 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Отже, скасування здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості по аліментах не належить до повноважень суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 1 квітня 2020 року у справі №732/1821/18.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими вимоги скарги ОСОБА_2 в частині скасування оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментах.

Враховуючи викладене та відповідно до ст.ст.155, 195 СК України, ст.ст.70,71,74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Людмили Кенюк, стягувач ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Людмили Кенюк щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах від 02 березня 2021 року в межах виконавчого провадження № 63692079 неправомірними.

Зобов`язати заступника начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Людмилу Кенюк здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 63692079.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.О. Гаврасієнко