Єдиний унікальний номер 243/8162/21
Номер провадження 22-ц/804/2748/21
Номер провадження 22-ц/804/2748/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря: Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2021 року (ухвалену під головуванням судді Мірошниченко Л.Є. у м. Слов`янськ Донецької області) у цивільній справі №243/8162/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 13 січня 2001 року з нею стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується Актом форми Н-1.

27.09.2001 року висновком МСЕК їй вперше встановлено 35% стійкої втрати працездатності, яка була підтверджена у 2011 році з встановленням 3 групи інвалідності. Ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, спричиняє їй моральні страждання, обмежує можливості вести активний образ життя. Втрата професійної працездатності та встановлення 3 групи інвалідності позбавляє її можливості працювати на посадах, які дозволяють отримувати великий заробіток. Також вона не має змоги і рівних прав з іншими громадянами реалізовувати своє право на працю.

Просила стягнути з відповідача в рахунок заподіяної моральної шкоди 165305 грн., виходячи з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен відсоток втрати професійної працездатності.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суд від 03 вересня 2021 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважає, що у суду не було підстав закривати провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області не є тотожним відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька та являється зовсім іншою юридичною особою. Зазначає що процесуального правонаступництва у справі №235/64448/16-ц не відбувалось. Крім того, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області навіть не було створено на час винесення рішення у справі №235/64448/16-ц, а відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька не ліквідовано та не мало правонаступника.

Вважає, що помилковим є застосування судом положень ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі норм законодавства щодо відшкодування такої моральної шкоди, оскільки відповідальність Фонду є цивільно-правовою, тобто як діяльність особи, яка безпосередньо цю шкоду завдала.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є правильною та обґрунтованою, оскільки вони є правонаступником усіх прав та обов`язків відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька, яке припинено шляхом реорганізації.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через програму «EasyCon» з`явився представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області за дорученням-Бабійчук Т.В..

Терських Т.М. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до частини першої статті 1-1 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом розміщення 08 жовтня 2021 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.98).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадженні у справі, суд першої інстанції, керуючись п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України виходив із того, що ОСОБА_1 , звернулась з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (як правонаступника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька) про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за наявності рішення суду у справі №235/6444/16-ц, яке набрало законної сили.

Такий висновок суду відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Водночас ЄСПЛ констатує, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою за умови, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

В ухвалі ЄСПЛ від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягти.

Судом першої інстанції встановлено, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є правонаступником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Зі змісту рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 29 листопада 2016 року (яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.02.2017 року) у справі № 235/6444/16-ц вбачається, що ОСОБА_1 звернулась із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві 13 січня 2001 року та її вимоги залишено без задоволення.

Таким чином в обох справах предметом позову є стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а його підставою є нещасний випадок на виробництві, який мав місце 13 січня 2001 року та в результаті якого настала стійка втрата професійної працездатності позивача. При цьому рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 29 листопада 2016 року після оскарження його в апеляційному порядку набрало законної сили.

З приводу тотожності сторін цих справ слід зазначити наступне.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачі у порівнюваних справах не є тотожними, а Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не є правонаступником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька.

Як зазначено вище та вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач у цій справі є правонаступником Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька.

Правонасту?пництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.

До правонаступника переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше.

Відповідно до статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до частини п`ятої статті 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Враховуючи те, що інформація щодо припинення внесена до Єдиного державного реєстру, то Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є правонаступником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьонівському районі м. Донецька, якому передано всі права і обов`язки останнього.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те,що за тими самими вимогами є рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що існують підстави для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи висновок про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної ухвали без змін, підстав для відшкодування чи зміни розподілу судових витрат на підставі положень ст. 141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду від 03 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.11.2021 року.

Судді: