Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7378/20 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/7378/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та скасування заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 14 квітня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 150000 грн. строком до 14 квітня 2013 року, зі сплатою 13,9 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між ними укладено також іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадщину прийняла його бабуся ОСОБА_3 , яка не оформила свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що, будучи сином померлої, він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру.

Також зазначає, що право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс».

Посилаючись на ту обставину, що у передбачений ст.1281 ЦК України строк кредитодавець не пред`явив вимоги до спадкоємців боржника, позивач просив визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором, укладеним 14 квітня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та ОСОБА_2 .

Також просив визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 14 квітня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та ОСОБА_2 та зняти заборону на відчуження переданої в іпотеку квартири.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 позовні вимоги задоволено.

Визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором №05004/0408/55-006, укладеним 14 квітня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та ОСОБА_2 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс», а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування до ОСОБА_1 .

Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки №05004/0408/55-006-Z-1, укладеним 14 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ « Факторингова компанія «Вектор Плюс», а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування до ОСОБА_1 .

Знято заборону на відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка накладена на підставі договору іпотеки №05004/0408/55-006, укладеного 14 квітня 2008 року між ВАТ « Сведбанк» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 2942 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування до позивача, останній зобов`язаний виконувати умови договору іпотеки. Оскільки зобов`язання за вказаними угодами не виконані, а законодавством України не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як смерть іпотекодавця, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ « Сведбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0504/0408/55-006, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 150000 грн. строком до 14 квітня 2013 року, зі сплатою 13,9 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №05004/0408/55-006-Z-1, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 квітня 2012 року стягнуто із ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ « Сведбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 162219 грн. 43 коп.

Матеріали справи також свідчать, що право вимоги за цим кредитним договором, а також за договором іпотеки перейшло до ТОВ « ФК « Вектор Плюс» на підставі договору факторингу, укладеного між ними 28 листопада 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На час його смерті разом зі спадкодавцем постійно проживала ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_1 , який 3 листопада 2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599,601,604,609 ЦК України.

Так, статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 23 Закону України « Про іпотеку» у разі переходу права власності ( права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем з виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України « Про іпотеку».

Зокрема, вказаною нормою передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення ( втрати) переданої в іпотеку будівлі ( споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення ( втрати) будівлі ( споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість за вказаним кредитним договором була стягнута на підставі рішення суду. Доказів того, що це судове рішення виконане, суду не надано, тобто боргові зобов`язання за кредитним договором №0504/0408/55-006 від 14 квітня 2008 року, не припинилися.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на положення статті 1281 ЦК України.

Так, частинами 2 та 3 вказаної норми, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги.

Згідно з частиною 4 статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 17 Закону України « Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини 1 статті 1282 ЦК України та частини 1 статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцем боржника -іпотекодавця не припиняється.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків позбавляє кредитора права вимоги ( припинення його цивільного права). Однак, оскільки основне зобов`язання за кредитним договором не виконане, відсутні передбачені законом підстави для припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та скасування заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: