466/8769/21
2/465/3841/21
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

04.11.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовом, позивач подав до Шевченківського районного суду м.Львова заяву про забезпечення позову по вказаній справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано для вирішення питання про відкриття провадження до Франківського районного суду м.Львова.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 19.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову передано для розгляду до Франківського районного суду м.Львова.

02.11.2021 року справа передана судді Мартинишин М.О.на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена Шевченківським районним судом м.Львова до Франківського районного суду м.Львова з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Виконавчий напис оскаржується у судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом до стягувачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (Постанова ВС від 14.08.2019 у справі № 519/77/18).

За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Проте у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у позивача є право обрати альтернативну підсудність за місцем його виконання (ч. 12 ст. 28 ЦПК України).

На даний час практика Верховного суду, яка б містила чітке визначення поняття «місце виконання» та надала роз`яснення із застосування ч. 12 ст. 28 ЦПК України відсутня.

Поняття «місце виконання» є досить широким та включає в себе місце проживання, перебування, роботи позивача, місцезнаходження його майна (ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження). Водночас, твердження, що виконавчий напис виконується за територією знаходження приватного виконавця є хибним, оскільки приватний виконавець має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Місце реєстрація та проживання позивача, як зазначено у позовній заяві, довідці про реєстрацію місця проживання особи, боржника за виконавчим написом та згідно постанови приватного виконавця Пиць А.А. від 10.08.2021 року АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Місцезнаходження відповідача - м. Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд. 5Б, що територіально також не відноситься до Франківського районного суду м.Львова.

Відтак, позивач обирав вірно Шевченківський районний суд м. Львова, як підсудний для даного спору, посилаючись на ч.12 ст.28 ЦПК України за місцем свого проживання( АДРЕСА_1 ).

Отже, з наведеного можна підсумувати, що Шевченківський районний суд м. Львова помилково направив дану цивільну справу до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню разом із заявою про забезпечення позову підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Шевченківськийрайонного суду м.Львова як помилково направлені до Франківського районного суду м.Львова.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Шевченківським районним судом м.Львова до Франківського районного суду м.Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України -

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню разом із заявою про забезпечення позову повернути на розгляд Шевченківського районного суду м. Львоваза територіальною юрисдикцією (підсудністю) як помилково направлені.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартинишин М.О.