ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/112/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3

вимоги позивача - про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості належної одному з подружжя частки майна,

вивчив заяву представника відповідача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 753/13347/20,-

встановив:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/13347/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості належної одному з подружжя частини майна.

За результатами розгляду вказаної справи Дарницьким районним судом м. Києва 05.10.2021 ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову.

20.10.2021 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_4 від 10.10.2021 про постановлення окремої ухвали по даній справі про стягнення витрат ОСОБА_2 понесених на правничу професійну допомогу в сумі 63 131,50 грн., яке обґрунтовано тим, що судом не було вирішено питання судових витрат, та окремої ухвали в порядку ч. 11 ст. 262 ЦПК України, обґрунтоване тим, що показання позивача ОСОБА_1 як свідка у справі є явно такими які підпадають під ознаки кримінального правопорушення.

З огляду на встановлену нормою частини 4 статті 270 ЦПК України дискрецію суду щодо порядку розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, суд не вбачав підстав для виклику учасників справи в судове засідання.

Вивчивши зміст клопотань, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2021 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості належної одному з подружжя частини майна відмовлено (а.с.208)

Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У відзиві на позовну заяву, відповідно норми п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 160 000 грн. (а.с. 95, 102, 142).

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача не доданого жодного доказу. Водночас матеріали справи не містять укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги, а також платіжного документу на підтвердження здійснення позивачем оплати правничої допомоги.

При цьому суд також враховує наступні обставини.

Згідно положень ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відповідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За приписами частини 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами частини 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим, під час розгляду справи судом вирішувалося питання про розподіл судових витрат між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, у рішенні суду зазначено, наступне:

«Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що суд відмовляє у позові, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Інтереси відповідача представляв адвокат Левківський Б.К. на підтвердження повноважень якого надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії КС № 759956 (а.с.86). Також до відзиву доданий попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на загальну суму 160 000 грн. (а.с. 102, 142).

Проте на доведення обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи не містять укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Левківським Б.К. договору про надання правової (правничої) допомоги, що позбавляє суд можливості з`ясувати обумовлені між позивачем та адвокатом відповідні повноваження представника відповідача та розмір гонорару адвоката на підтвердження зобов`язань позивача щодо розміру здійснення ним оплати правничої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки до ухвалення судом рішення стороною відповідача суду не надано договір укладений між відповідачем та його представником про надання правничої допомоги, правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача у порядку розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні у зв`язку з недоведеністю. Крім того, під час розгляду справи заява про стягнення судових витрат відповідачем не подавалась та в судовому засіданні відповідачем не заявлялось про надання відповідних доказів після ухвалення рішення».

За наведених обставин правові підстави для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки документи на підтвердження понесених позивачем судових витрат по оплаті правничої допомоги та на підтвердження їх фактичного розміру до відзиву не подавались, до того ж судом при ухваленні рішення було вирішено питання про судові витрати, а тому заява задоволенню не підлягає.

В частині вимог представника відповідача постановити окрему ухвалу суду слід зазначити наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Отже, окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на виявлені під час розгляду справи правопорушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 800/500/16 зазначено: «окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Аналіз заявленого клопотання свідчить, що представником заявника не обґрунтовано наявність підстав для постановлення окремої ухвали, водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено винесення окремої ухвали за клопотанням сторін у справі та відсутнє посилання на порядок і строки розгляду такого клопотання. Судом самостійно встановлюються наявність обставин та підстав для винесення окремої ухвали, що визначені ст. 262 ЦПК України. В даному випадку, за результатами розгляду справи судом не встановлено неправдивих показань позивача ОСОБА_1 наданих у відповідях на запитання відповідача поставлених у відзиві на позовну заяву в порядку ст. 93 ЦПК України.

Разом із цим, слід також зазначити, що позивач не позбавлений права на звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою (повідомленням) в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 262, 270, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 753/13347/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості належної одному з подружжя частини майна відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про постановлення окремої ухвали.

Ухвала в частині відмови у прийнятті додаткового рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О.Заставенко