РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Каліщука А.А.,
за участю секретаря судового засіданні Павлович Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії і зобов`язання поновлення на квартирному обліку,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (далі - КЕВ м. Володимир-Волинський) про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку.
Позов обгрунтує тим, що він проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 05.08.1994 р. по 03.12.2018 р. Календарна вислуга 24 роки, загальна 27 років. Брав участь в антитерористичній операції у Донецькій і Луганській областей, має статус учасника бойових дій.
Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 03.12.2018 р. його звільнено відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 09.11.2018 р. №517 з військової служби у запас згідно пункту 2 підпункту «к» частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р., у зв`язку із закінченням строку контракту.
До складу його сім`ї входить: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 .
З 30 березня 2004 р. його та членів його сім`ї постановлено на квартирний облік в загальну чергу, як таких, що потребують покращення житлових умов. З 18 лютого 2016 його та членів його сім`ї було поставлено на першочергове отримання житла.
Згідно з довідки від 16.05.2019 р. №1967 з 19.11.2014 р. по 03.12.2018 р. житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Відповідно до ордеру № 58 від 04.02.2010 р. виданого виконавчим комітетом Костопільської міської ради Рівненської області, йому було надано у користування службову двохкімнатну квартиру житловою площею 29.6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
08.11.2019 р. позивач звернувся із заявою до відповідача, в якому просив виключити вказану квартиру із числа службових та надати її йому та членам його сім`ї для постійного проживання.
Такі вимоги він аргументував тим, що має на це право, покликаючись на положення ст.47 Конституції України, за якими кожному гарантується мати право на житло, а громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, вказав на норми законодавства, за якими він як військовослужбовець, який брав безпосередню участь в АТО, має вислугу на військовій службі 27 років, перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, повинен бути забезпеченим разом із своєю сім`єю квартирою. На його переконання таке забезпечення може відбутись зокрема шляхом виключення квартири АДРЕСА_2 , з числа службових та надання квартири йому та членам сім`ї для постійного проживання.
19.10.2020 р. йому надійшов витяг із наказу №936 від командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого було прийняте рішення зняти його з обліку військовослужбовців, які потребують покрашення житлових умов зі всіх черг при військовій частині.
Із такою відмовою не згідний, вважає її необґрунтованою, а тому звернувся до суду та просить:
1.визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку відповідно до протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. № 10 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. №936.
2.скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №10 від 19.10.2020 р. та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. №936 в частині зняття його та членів з квартирного обліку.
3. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його, та членів його сім`ї на квартирному обліку, як осіб які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 30.03.2004 р. та першочерговій черзі як з 18.02.2016 р. за таким же номером у списку.
Ухвалою суду від 20.11.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду на 12.01.2021 р.
В судове засідання позивач та його представник адвокат Лященко С.О. не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату сулового розгляду, не повідомив суд про причину неявки, не подавав заяв про відкладення судового розгляду.
Проте, 04.01.2021 р. до суду надійшов відзив представника відповідача командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 за змістом якого він позов заперечив. Вказав, що за ч.9 ст.12 Закону, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Разом з тим, позивач звільнений з військової служби у запас згідно п.2 п.п «к» ч.5 ст.26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р.№2232-ХІІ, у зв`язку із закінченням строку контракту, дію якого продовжено понад встановлені строки на період закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контратаку і не висловив бажання продовжити військову службу під час особливого періоду.
Тобто, на момент звільнення позивача з військової служби були відсутні підстави для залишення його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині, а тому дії відповідача щодо зняття позивача та членів його сім`ї, з квартирного обліку відповідно до протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. № 10 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. № 936 правомірними. Крім того, зазначив, що посилання позивача на Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 р. № 20, який втратив чинність 10.11.2006 р., при обґрунтуванні позовних вимог є безпідставними. Просив в позові відмовити.
Представник квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповідача) в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення щодо позову, згідно з яких позовні вимоги заперечив. Обгрунтував пояснення тим, що КЕВ м. Володимир-Волинський є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядковується командувачу Сил логістики Збройних Сил України, є одним із структурних підрозділів Міністерства Оборони України і являється бюджетною організацією. Згідно п. Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 17.12.20219 р. №278 ( далі Положення) , КЕВ м. Володимир-Волинський у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, директивами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, а також цим Положенням.
Зміст та методика забезпечення жилим приміщенням військовослужбовців Збройних Сил України ( крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули ( померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов регулюється положенням Інструкції х організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 р. №380( далі Інструкція).
Механізм забезпечення житловим приміщенням військовослужбовців осіб офіцерського (утому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями , у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян , які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі військові частини) після звільнення (далі військовослужбовці) та членів їх сімей, регулюється Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р.№1081,( далі Порядок).
З огляду на вищезазначене, ні Інструкція ні Порядок не визначають підстав перебування чи залишення військовослужбовців ( звільнених осіб) на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Ними регулюються лише методика та механізм забезпечення жилими приміщеннями осіб, які перебувають на квартирному обліку.
У відповідності до преамбули Закону України « Про соціальний та правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 12 Закону, визначається право військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення жилими приміщеннями, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За ч.9 ст.12 Закону, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Даною нормою передбачений вичерпний перелік випадків, за якими військовослужбовці при звільненні мають право на залишення на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Позивач був звільнений у зв`язку із закінченням строку контракту, що не являється передумовою залишення його разом із членами його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з цим вважають позовні вимоги безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають до задоволення. Просить відмовити в задоволенні позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.08.1994 р. по 03.12.2018 р. проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом.
Із протоколу №20 житлової комісії при військовій частині НОМЕР_2 вбачається , що з 30.03.2004 р. ОСОБА_1 та членів його сім`ї було прийнято на квартирний облік в загальну чергу з 30.03.2004 р.
Витягом із протоколу №14 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2016 р. підтверджується, що ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 в загальну чергу з 30.03.2004 р. та в списки на першочергове отримання житла (УДБ) з 18.02.2016 р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2018 р. №1274, позивач ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_3 вважається таким, що перебуває на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шлязом надання жилих приміщень для постійного проживання з 30.03.2004 р. з правом на отримання житла в першочерговому порядку з 18.02.2016 р. та в позачерговому порядку з 07.12.2018 р.
Довідкою військової частини НОМЕР_3 від 26.11.2007 р. та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2019 р. підтверджується, що ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 та НОМЕР_1 житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 270 від 03.12.2018 р. ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас на підставі пункту 2 підпункту «к» частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту та виключено зі списків особового складу частини.
Судом встановлено, що на момент звільнення ОСОБА_1 його вислуга років у Збройних Силах України становила 24 роки 3 місяці 28 днів.
Із витягу з протоколу №10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. встановлено, що підполковника запасу ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї знято з усіх черг квартирного обліку у зв`язку із порушенням вимог ч.9 ст. 12 Закону №380.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 р. (справа №683/2197/18), котрий відповідно до ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
При зарахуванні позивача у 2006 р. (20.01.2006 р.) на квартирний облік діяв Наказ Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України", який втратив чинність 10 листопада 2006 року, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.
Позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Оскільки при зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік на отримання житла складом його сім`ї та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов, вислуга років у Збройних Силах України становить 24 роки 3 місяці 28 днів, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, тому суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача про зняття позивача з квартирного обліку та про наявність правових підстав для задоволення позову.
Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача про зняття позивача з квартирного обліку, тому на думку суду з метою ефективного захисту порушеного права позивача необхідно скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №10 від 19.10.2020 р. та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р., в частині зняття позивача зі складом сім`ї з квартирного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, як незаконні, а також зобов`язати відповідача поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 30.03.2004 р. та першочерговій черзі з 18.02.2016 р. за тим же номером у списку.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,
ухвалив:
позов задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття підполковника запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 особи, з квартирного обліку відповідно до протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. №936.
Скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №10 від 19.10.2020 р. та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2020 р. №936 в частині зняття підполковника запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 особи, з квартирного обліку.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити підполковника запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 30.03.2004 р. та першочерговій черзі з 18.02.2016 р. за тим же номером у списку.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_4 , проживає по АДРЕСА_1 .
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складене 13.01.2021 р.

Головуючий:/підпис/ А.А. Каліщук