Номер провадження: 22-ц/813/5426/21
Номер справи місцевого суду: 492/794/18
Головуючий у першій інстанції Черевата В.І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - Гірняк Л.А.,

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

04.06.2018 року Позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 35 523,15 грн. за кредитним договором № б/н від 23.12.2015 року та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Вимоги Позивач обґрунтував тим, що між сторонами укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви № б/н від 23.12.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В порушення умов кредитного договору вдповідачка зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 13.05.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 35 523,15 грн., яка складається з наступного:

-5 557,76 грн. - тіло кредиту;

-14 450,67 грн. - відсотки за користування кредитом;

-13 346,95 грн. - пеня та штрафи;

-500,00 грн - штраф (фіксована частина);

-1 667,77 грн. - штраф (процентна частина).

Позивач зазначив, що Анкетою-заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що відповідачка повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Також вказує, що дія договору підтверджується фактом користування картковим рахунком та використання кредитних коштів.

19.09.2018 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує відзив тим, що Анкета-заява про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг не містить інформації про розмір кредиту, обов`язок його повернення, розмір відсотків за користування кредиту, кінцевий строк повернення кредиту, а також, що на таких документах відсутній підпис відповідачки.

04.10.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, які є договором про надання банківських послуг.

10.10.2018 року до суду надійшло заперечення на відзив від Представника Відповідачки,в якому зазначено, що позивачем в порушення вимог ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не надав договір, засвідчений підписами сторін, в якому б були викладені всі умови, на які позивач посилається в позовній заяві. Не надано доказів, що підтверджують ознайомлення її з Правилами та Умовами надання банківських послуг в редакції, що діяла в період на який посилається Позивач.

29.10.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення, в якій посилається на «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої вбачається, що Відповідачці встановлено процентну ставку 3,6% у місяць, вказано розміри комісій, штрафів, тощо.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 04.12.2019 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесеного з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, просить суд скасувати рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, а судові витрати покласти на відповідачку.

22.05.2019 року до суду надійшло пояснення до апеляційної скарги, в якому апелянт додатково надав витяг з клієнтської бази із зазначенням даних кредитної картки відповідачки, кольорове фото на підтвердження факту отримання нею картки та виписки руху коштів за карткою.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшов.

Сторони до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 13.05.2021 року, на 09.45 год. не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 21.05.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі вказує на порушення рішенням суду першої інстанції норм матеріального та процесуального права, посилаючись на ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказує, що відповідачка отримала кредитний ліміт на кредитну картку, та активно користувалася кредитним лімітом Банку, що прослідковується у розрахунку заборгованості.

Зокрема апелянт заявляє, що відсутність підпису на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис поставлений в заяві, засвідчив свою згоду з умовами кредитування та отримання кредиту на умовах банку. Зазначає, що не має обґрунтованих підстав вважати, що існують будь-які інші Умови, ніж ті, що додані Позивачем до позовної заяви.

Окрім того вказує, що відповідно до заяви відповідачка зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що 23.12.2015 року ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву, відповідно до якої, вона приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Відповідно до зазначеної Анкети-заяви, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого апелянт видав відповідачці карту «Універсальна».

Згідно Анкети-заяви відповідачка погодилася з тим, що дана заява разом з Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Щодо зміни кредитного ліміту позивач керувався п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Крім того, відповідно до зазначеної Анкети-заяви відповідачка зобов`язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язався на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Відповідачкою строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених наявним договором, більш ніж на 30 днів, Відповідачка зобов`язана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

Згідно п. 1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності відносно вимог Банку з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки: пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років.

На підставі п. 1.1.7.40. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду на здійснення Банком при оформленні дійсного Договору фотографування себе, зберігання Банком фотографій у подальшому, а також на розповсюдження збережених фотографій у випадках, передбачених дійсним Договором.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 13.05.2018 року становить 35 523,15 грн., яка складається з наступного:

-5 557,76 грн. - тіло кредиту;

-14 450,67 грн. - відсотки за користування кредитом;

-13 346,95 грн. - пеня та штрафи;

-500,00 грн - штраф (фіксована частина);

-1 667,77 грн. - штраф (процентна частина).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до чт. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. (п.п. 1,3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів:

Позивач нарахував та просив стягнути з Відповідачки 14 450,67 грн. відсотків за користування кредитом, пеню в розмірі 13 346,95 грн., а також фіксований штраф у розмірі 500,00 грн. та процентну складову штрафу у розмірі 1667,77 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з відсутності доказів, що сторони погодили розмір процентів та штрафних санкцій, приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг.

Також суд першої інстанції зазначив, що ним не встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, оскільки в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами саме кредитного договору, а також що саме вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору, і що саме зазначені Умови та Правила надання банківських послуг мала на увазі Відповідачка, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брала на себе зобов`язання Відповідачка з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи свої вимоги, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Доводи апелянта про те, що не має обґрунтованих підстав вважати, що існують будь-які інші Умови, ніж ті, що додані позивачем до позовної заяви, спростовуються наступним.

Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника, і банк не надав належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла Відповідачка, підписуючи заяву.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту Позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (який Позивач називає «Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду), Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказами на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви Відповідачка була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Такі висновки суду узгоджуються із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Більше того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, у разі відсутності підпису відповідача не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності доказів укладення між сторонами саме кредитного договору, і що саме вищезазначені Умови та Правила мала на увазі Відповідачка, підписуючи Анкету-заяву.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у частині відмови стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів є законним та обґрунтованим.

Судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів (фіксованого та процентного), а посилання на довідку не приймаються до уваги, так як вона не підписана відповідачкою.

Щодо стягнення тіла кредиту:

Стосовно стягнення заборгованості по тілу кредиту, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого Позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5 557,76 грн.

Відсутність заборгованості за тілом кредиту чи її наявність у іншому розмірі відповідачка ОСОБА_1 суду не довела.

Таким чином, неможливо погодитись з рішенням суду першої інстанції у частині відмови стягнення заборгованості по тілу кредиту, оскільки фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 5 557,76 грн.

Судовий збір:

На підставі ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 1 762,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643,00 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову частково присудженню з Відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає судовий збір в сумі 687,18 грн, що становить 15,6% від виграшної суми.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 557,76 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень сімдесят шість копійок).

В позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків, пені та штрафу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати у розмірі 687,18 (шістсот вісімдесят сім гривень вісімнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2021 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра