Справа № 942/915/21
Провадження № 22-ц/810/660/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгоспагростандарт»

на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 01 липня 2021 року постановлену у складі судді Чалого А.В. в приміщенні того ж суду

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі про визнання дійсним договору застави нерухомого майна та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ТОВ "Сільгоспагростандарт"

третя особа - Приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Кулікова Яна Володимирівна

встановив:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив визнати дійсним договір застави нерухомого майна й земельної ділянки, розташованого у АДРЕСА_1 від 01 липня 2016 року між ним як заставодержателем та відповідачкою ОСОБА_3 як заставодавцем по забезпеченню виконання зобов`язання за договором позики між ним як кредитором та відповідачем ОСОБА_2 як боржником 01 липня 2016 року.

У поданій до суду у порядку ст.ст. 149,150 ЦПК України заяві позивач ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ТОВ "Сільгоспагростандарт" відчуження у будь - який спосіб спірного майна, що є предметом вказаного вище позову, а саме, земельної ділянки площею 1,1675 га, кадастровий номер 442355100:03:002:0117, розташованої: АДРЕСА_1 та розташованого на ній нерухомого майна загальною площею 2140,29 кв.м., реєстраційний номер 33, а саме А1 - службове приміщення, Г - службове приміщення, Б-1 гараж, Е - зерносховище, Ж- зерносховище, К-зерносховище, Е1 - столова, З - службове приміщення, Д- службове приміщення, О- службове приміщення.

Вказана заява обґрунтована тим, що не застосування зазначеного виду забезпечення позову у подальшому може призвести до ускладнення виконання, або взагалі до неможливості виконання рішення суду по даній справі й унеможливлення ефективного захисту, або поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, оскільки відповідач ТОВ "Сільгоспагростандарт" має можливість безперешкодно розпорядитися вказаним майном у будь - який час та у будь - який спосіб, при цьому забезпечення позову саме у такий спосіб, не обмежить права останнього щодо володіння та користування цим спірним майном, що позивач вважає є розумним та справедливим балансом з дотриманням принципу пропорційності, забезпечення дотримання рівних прав усіх учасників цієї справи.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 01 липня 2021 року вказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ "Сільгоспагростандарт" просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, і ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, поза увагою суду залишилось те, що заявником не наведено обґрунтування причин його звернення із заявою про забезпечення позову, і чому саме такі заходи, як заборона відповідачу ТОВ «Сільгоспагростандарт» відчужувати спірне майно необхідно обрати; оскаржуване судове рішення є невмотивованим, судом не надано оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову, не з`ясовано співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам і рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, не наведено обґрунтування щодо існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі продажу спірного майна, при цьому судом не враховано, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору полягатиме в констатації факту його недійсності і не підлягає примусовому виконанню; матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачі на час звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову можуть ускладнити виконання судового рішення, а саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваної ухвали просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Сільгоспагростандарт» без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Від інших учасників справи відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, доводи та пояснення представника скаржника - адвоката Скупінського О.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення вказаного вище позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 149-150 ЦПК України, враховуючи пункт 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» виходив з того, що наведені позивачем підстави позову та додані ним докази на їх підтвердження свідчать про наявність між сторонами спору і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, при цьому вид забезпечення позову про який просить позивач є ефективним захистом прав сторони та співмірним із заявленими останнім вимогами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, вказаних вимог позивачем дотримано.

При цьому, колегія суддів зауважує, що предметом вказаного вище позову ОСОБА_1 є саме спірне нерухоме майно, зокрема, об`єкти нерухомості - приміщення та земельна ділянка розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали на праві власності відповідачці ОСОБА_3 і відчужені останньою відповідачу ТОВ «Сільгоспагростандарт» 01 грудня 2020 року за договором купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Куліковою Я.В.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову вказаним видом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Порушень судом норм процесуального права, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вказаних вище вимог, підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі не має.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгоспагростандарт» залишити без задоволення.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови - 27 вересня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.М. Луганська

М.В. Назарова