справа № 631/938/18
номер провадження 2/631/522/21
У Х В А Л А

п р о п е р е д а ч у с п р а в и н а р о з г л я д і н ш о м у с у д у

20 травня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжної А. О.

розглянувши усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебувала цивільна справа з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/375/19) за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», в якій 29.03.2019 року було ухвалено заочне рішення (а. с. 77 - 82).

За заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відповідною ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 22.04.2021 року в межах справи з єдиним № 631/938/18 (провадження № 2-п/631/5/21), заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а. с. 134 - 140).

13.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представника за ордером адвокат Максимов М. І., скориставшись правом, передбаченим положеннями статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, направила до суду відзив на позовну заяву, зареєстрований за вхідним № 2514/21-вх, в якому сторона відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю (а. с. 147 - 148).

Також, представник відповідача за ордером адвокат Максимов М. І. надіслав судові клопотання, зареєстроване за вхідним № 2513/21-вх від 13.05.2021 року, щодо витребування від позивача доказів, зокрема:

-копію кредитної картки з обох сторін, що видавалась ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням кредитного договору від 28.03.2011 року;

-інформацію щодо строку дії картки, що видана ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням кредитного договору від 28.03.2011 року;

-інформацію щодо перевидавання виданої картки ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2011 року (а. с. 144 - 145).

Крім того, за допомогою електронних засобів зв`язку (вхідний № ЕП-760/21-вх від 20.05.2021 року) представник відповідача за ордером адвокат Максимов М. І. надіслав судові клопотання про направлення справи за підсудністю, яке мотивував тим, що з 2011 року відповідач проживала та була зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 з 14.01.2019 року за адресом: АДРЕСА_2 ,- отже підстав задля розгляду справи у цьому судові не має (а. с. 157 158).

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання та розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за їх відсутності не подавав (а. с. 151).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання теж не з`явилась, про дату, час і місце засідання та розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не подала, однак скористалась правом, наданим їй частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером адвоката Максимова М. І.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Максимов М. І., що діяв за ордером на надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (серії АН № 1002060), виданим на підставі договору про надання правової допомоги без номеру, укладеного 10.03.2021 року між ним та ОСОБА_1 , а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5194), виданого 26.09.2018 року Радою адвокатів Донецької області на підставі відповідного рішення № 12, у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце засідання та розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Однак звернувся із заявою, зареєстрованою за вхідним № ЕП-759/21-вх від 20.05.2021 року про розгляд справи за їх із відповідачем відсутності, вирішивши надані клопотання, зокрема, щодо витребування доказів (а. с. 127, 128, 152, 156).

Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, згідно із частиною 1 статті 223 цього ж кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а на підставі частини 3 статті 211 зазначеного вище цивільного процесуального кодифікованого закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторони відповідача свідчить відповідне клопотання адвоката Максимова М. І., долучене до матеріалів справи.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового засідання у відсутність учасників справи та їх представників, що не з`явились, суд ураховує, що кожен з них повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать наявні у суду повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, долучені до матеріалів справи (а. с. 151, 152).

За таких обставин, беручи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання особами, які беруть участь у справі, особистих пояснень не має, ураховуючи, що судом створені всі необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав, зокрема, на безпосередню участь в суді, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Отже, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про направлення справи за підсудність або відмовлення у задоволенні цього клопотання, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова М. І. щодо направлення справи за підсудністю підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає у тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналогічне вбачається й у рішенні Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води), в якому вказане, що частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до приписів частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом, тобто суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до правил з територіальної підсудності.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки як на час звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», так і на час скасування ухваленого у справі заочного рішення відповідач була зареєстрована та мешкала в місті Харкові, про що стало відомо тільки зараз, а отже справа не підсудна цьому судові, хоча й була прийнята до провадження згідно із приписами частини 10 статті 187 і частини 9 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України (а. с. 103 110, 58).

Частиною 3 статті 13 цього ж кодексу визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на передачу справи з одного суду до іншого за правилами територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. При цьому ними в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Частиною 1 статті 58 цивільного процесуального кодифікованого закону передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

При цьому з огляду на припис частини 1 статті 60 цього ж кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник, й повноваження першого як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина 4 статті 62 Цивільного процесуального кодексу України.

Одночасно з цим, відповідно до змісту частини 1 та 2 статті 64 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону, представник, якій має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Як вбачається із заяви, зареєстрованої за вхідним № ЕП-760/21-вх від 20.05.2021 року, про направлення матеріалів справи № 631/938/18 за підсудністю до міста Харкова, вона підписана та подана представником відповідача адвокатом Максимовим М. І., що діє за ордером на надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (серії АН № 1002060), виданим на підставі договору про надання правової допомоги без номеру, укладеного 10.03.2021 року між ним та ОСОБА_1 , а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5194), виданого 26.09.2018 року Радою адвокатів Донецької області на підставі відповідного рішення № 12 (а. с. 157 - 158, 127, 128).

Зазначений ордер ніяких застережень щодо обмеження повноважень представника відповідача на вчинення певної процесуальної дії, а саме: щодо подання від імені та в інтересах ОСОБА_1 заяви про надіслання справи за правилами територіальної підсудності,- не містить (а. с. 127).

Таким чином, суд робить висновок про те, що відповідна заява підписана та подана представником відповідача адвокатом Максимовим М. І. про направлення справи з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» за підсудністю в межах його процесуальних прав представника відповідача, а тому її слід задовольнити.

Наведене свідчить про те, що суд зобов`язаний передати справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) того й таке прохання подано у процесуальний спосіб з огляду саме на обов`язковий у цивільному процесі принцип дизпозитивності, тобто вільне розпорядження учасниками справи своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд, а також доведене відповідними доказами, що повністю відповідають принципам належності, допустимості, достовірності та достатності.

З урахуванням зазначеного та беручи до уваги вільне волевиявлення відповідача ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Максимов М. І., щодо передання справи з одного суду до іншого згідно із правилами територіальної підсудності за місцем її реєстрації та мешкання, подання відповідної заяви саме її представником за ордером, а також відповідність поданої заяви вимогам цивільного процесуального кодифікованого закону України, суд вважає за необхідне клопотання сторони відповідача задовольнити повністю, а справу з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» передати на розгляд Московському районному суду міста Харкова як таку, що належить до його територіальної юрисдикції (підсудності).

Передаючи справу з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» на розгляд Московському районному суду міста Харкова, суд вважає за необхідне зазначити й таке.

До початку розгляду справи за суттю позовних вимог після скасування ухваленого раніш заочного рішення з боку представника відповідача адвоката Максимова М. І. надходило клопотання про витребування доказів, що не розв`язано за суттю.

Оскільки передача справи за підсудністю здійснюється до її розгляду по суті, тому вказане клопотання розв`язуванню Нововодолазьким районним судом Харківської області не підлягає.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно із змістом частини 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Аналогічна за своєю правовою природою й більш конкретизуюча процес передання справ з одного суду до іншого норма міститься у статті 31 наведеного вище нормативно-правового акту, зокрема частина 3 цієї правової норми, відповідно до якої передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті (справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду) здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

При цьому, як обумовлює правило, викладене у частинах 1 і 2 статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються, й справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Постановляючи ухвалу, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 8, 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); і статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 27, 31, 32, 42, 43, 46, 48, 58, 60, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, статтями 211, 214, 223, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 9 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Справу з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» передати на розгляд до Московського районного суду міста Харкова за встановленою Цивільним процесуальним кодексом України підсудністю з підстав належності її до територіальної юрисдикції цього суду.

Здійснити передачу справи з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» з Нововодолазького районного суду Харківської області до Московського районного суду міста Харкова на підставі цієї ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Миколи Ігоровича «Про витребування доказів», подане в межах справи з єдиним унікальним № 631/938/18 (провадження № 2/631/522/21) за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачу АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК», відповідачу - ОСОБА_1 , а також її представнику за ордером - ОСОБА_4 протягом двох днів з дня її складення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо справи та цієї ухвали на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Нововодолазький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко