Справа №: 398/112/20
провадження №: 2/398/96/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" листопада 2021 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участі секретаря Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/112/20ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування боргу зі сплати аліментів,

учасники: позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кабанова І.О., представник відповідача адвокат Ковальов А.І.,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить звільнити її від сплати заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно постанови про звернення стягнення на доходи боржника за ВП № 43737805 від 10.06.2014 року, виданої на підставі рішення суду у справі № 2-1867/2010 від 12.05.2010 року.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач з 27.08.1994 р. по 25.11.2009 р. перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі в них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В 2009 році позивач працювала на заробітках в м. Судак АРК. Рішення про необхідність їхати на заробітки саме позивачеві приймав відповідач, на що вона погодилась. Проте, відповідач ОСОБА_2 , восени 2009 року повідомив позивача, що звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу, що було для позивача несподіванкою. В подальшому, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відносини між сторонами значно погіршилися. Відповідач вигнав позивача з будинку, не пускав до дітей, чинив перешкоди, не пускав в спільний будинок, не дозволив забрати власні речі. Грошей позивач не мала, бо все що заробила на заробітках, відправляла чоловікові. Перебуваючи у тяжких життєвих обставинах, не маючи постійного місця роботи, не маючи можливості жити у власному будинку, спілкуватися з дітьми позивач вимушена була їхати на заробітки в Бобринецький район. Зароблені гроші відправляла чоловіку на утримання дітей.

19.04.2010 року ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про стягнення з позивача аліментів на утримання їх спільних дітей. Про звернення до суду позивач не знала, та не могла знати, адже колишній чоловік її не повідомляв, хоча знав її місце перебування та адресу проживання. 12.05.2010 року, без участі позивача Олександрійським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 квітня 2010 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття. Про вказане рішення позивач дізналася тільки 23.06.2014 року, коли, перебуваючи у місцях позбавлення волі, отримала постанову про звернення стягнення на її доходи.

Позивач зазначає, що з 2010 року та звернення Відповідача до суду з заявою про стягнення на його користь з аліментів на утримання дітей, їх старша донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жила окремо від батька зі своїм майбутнім чоловіком, та перебувала на його повному утриманні. 21.11.2012 донька ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 . ОСОБА_8 донька позивача та відповідача, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи без батьківського догляду, втікала з дому, бродяжила, вела аморальний спосіб життя.

Перебуваючи в місцях позбавлення волі у виправній колонії, позивач не мала можливості працювати додатково, та отримувати додатковий дохід для утримання дітей, окрім того, захворіла на туберкульоз, та тривалий час перебувала на лікуванні у тублікарні, лікувальному закладі Збаразької виправної колонії (№63), у зв`язку із чим також не могла заробляти кошти для сплати аліментів у повному обсязі. Після звільнення з місць позбавлення волі позивач не мала ні де жити, ні постійної роботи, перебивалася тимчасовими підробітками. До того ж з`ясувалося, що менша донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи без батьківського догляду, не живе вдома, бродяжить. Тому, усі кошти, шо позивач могла заробити тимчасовими підробітками, вона вимушена була витрачати на пошуки дитини, повернення її до нормального життя, винаймала житло. Також, життєво необхідно було наймати адвокатів, та захищати свої права у суді, щоб не, залишитися на вулиці без житла. Адже відповідач разом зі своєю четвертою жінкою не допускав позивача до будинку, чинив перешкоди у користуванні житловим будинком, який належав їм на праві спільної сумісної власності.

Позивач зазначає, що перебуваючи під тиском таких важких життєвих обставин: звільнення з місця позбавлення волі, пошуки доньки, її лікування, загроза втратити єдине житло, залишити себе та дітей без житла, пошуки заробітків, постійної роботи, вона не могла в повному обсязі виконувати свій обов`язок сплачувати призначені аліменти у відповідному розмірі. Крім того, діти з батьком у спірному будинку не мешкали: старша донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року жила самостійно окремо від батька своєю сім`єю, а молодша донька, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 2014 року. Батько дітей не утримував, матеріально не допомагав, тому позивач вважала, що не повинна вже платити аліменти ОСОБА_2 на утримання дітей, які живуть окремо від батька, який ними не опікується.

Позивач стверджує, що вона не ухилялась від сплати аліментів, аліменти утримувались згідно доходів, які були їй нараховані за місцем відбування покарання. Відповідно відсутні ознаки, її винності у несплаті аліментів та у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, відсутні ознаки свідомого злісного ухилення від виконання покладеного на неї обов`язку. Заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з її вини, а з поважних причин: необізнаність, скрутний матеріальний стан, складні сімейні та життєві обставини, тривалий час відсутність роботи, відсутність житла. Зазначені обставини мають істотне значення при винесенні рішення. І зараз її матеріальне становище не дозволяє сплатити суму заборгованості, яку було нараховано, так як її щомісячний дохід є нижчий від розміру мінімальної заробітної плати в поточному році.

Крім того, позивач зазначає, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 кошти по заборгованості по сплаті аліментів буде використовувати за цільовим призначенням, утримання дітей, що досягли повноліття та давно мешкають самостійно, окремо від батька за власні кошти.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що дані обставини мають істотне, суттєве значення, та є підставою для звільнення її від сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Крім того, 10.06.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не надав належних доказів, яким він спростував наведені у позовній заяві факти та докази, що їх доводять. Так, на думку позивача, твердження відповідача стосовно відсутності обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення позивач від сплати аліментів є оціночними судженнями та не ґрунтуються на фактичних доказах.

Так, позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що ним здійснювалася оплата навчання старшої дочки в учбовому закладі після закінчення школи, хоча старша донька не закінчила жодного учбового закладу. Молодша ж донька навчалася в Олександрійському політехнічному коледжі за рахунок державного бюджету та була відрахована з коледжу за власним бажанням. Крім того, відповідно до характеристики молодшої доньки, що надана Олександрійським професійним ліцеєм, остання постійно порушувала дисципліну, мала багато пропусків уроків без поважних причин, постійно говорила неправду, мала шкідливі звички,і була відрахована із ліцею через велику кількість пропусків. На думку позивача, вказане дає підстави вважати, що відповідач не брав участі у вихованні дітей, не здійснював оплату навчання та переймався лише влаштуванням свого особистого життя. Позивач же натомість увесь час підтримувала стосунки з дітьми, листувалася з ними, відсилала їм по можливості кошти.

Ще однією обставиною, яка має істотне значення, позивач зазначає той факт, що вона ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину ОСОБА_10 , яку вона зобов`язана утримувати та забезпечувати усім необхідним для повноцінного зростання та розвитку. Обов`язок сплачувати заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідача призведе до того, що позивач не матиме матеріальної можливості утримувати належним чином та виховувати дану дитину.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили задоволити. Позивач зазначила, що вказані аліменти не підуть на користь дітям, на утримання яких вони стягуються. Крім того, на даний вона взагалі не має можливості сплачувати заборгованість по сплаті аліментів, так як на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має власного житла, та не має на утриманні малолітню дитину.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

21.02.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що жодна з наведених позивачкою в обґрунтування позовних вимог обставин не може вважатися такою, що має істотне значення при вирішенні питання про звільнення її від сплати заборгованості за аліментами.

Зазначена ОСОБА_1 в якості обґрунтування вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами обставина, що їй нібито не було відомо про звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей не може бути взята судом до уваги, оскільки позивачка була зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття незалежно від наявності рішення суду про стягнення аліментів.

Крім того факт відбування покарання у Збаразькій виправній колонії, а також відсутність роботи після звільнення з місць позбавлення волі та, як наслідок відсутність доходів не можуть слугувати підставами для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки вони не є істотними в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували наявність будь-яких обмежень у працевлаштуванні після відбуття покарання.

На думку відповідача, не заслуговують на увагу суду і доводи позивачки щодо проживання дітей окремо від нього, оскільки, як вбачається з довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району №178 від 10 лютого 2020 року, обидві дочки до досягнення повноліття проживали разом з ним (відповідачем) та перебували на його утриманні. Характеристиками дітей з місця навчання підтверджується участь відповідача у їх житті та вихованні та відсутність материнської уваги до них ще до засудження позивачки до позбавлення волі. Відповідачем же здійснювалася оплата навчання старшої дочки в учбовому закладі після закінчення школи, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідач вважає, що наведені обставини свідчать про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Так, представник позивача зазначив, що заборгованість по аліментам нарахована ОСОБА_1 правомірно. Незважаючи на той факт, що на даний час діти, на утримання сплачувалися аліменти повнолітні, вказані аліменти все одно мають бути стягнуті з позивача, так як відповідач протягом тривалого часу самостійно забезпечував двох неповнолітніх дітей, які проживали з ним, так як позивач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що тільки батько приймав активну участь у вихованні дочок, натомість позивач такої участі не приймала.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

31.01.2020 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ніколаєва М.В. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2020 року ОСОБА_11 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування боргу зі сплати аліментів, та призначено вказану справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Олександрійським РВ УМВС України в Кіровоградській області.

27.08.1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрували шлюб, після шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 27.08.1994 року.

Від вказаного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується, відповідно, копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 03.01.2018 року, та копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 21.12.2000 року.

Вказаний шлюб розірвано 25.11.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 25.11.2009 року.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2010 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 / 3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 квітня 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Постановою від 19.06.2014 року заступника начальника відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 43737805 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , звернено стягнення на доходи боржника у Збаразькій ВК №63, що підтверджується копію зазначеної постанови. Відповідно до вказаної постанови, станом на 01.06.2014 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 25 777,30 грн.

Як вбачається з копії довідки №6/114 від 30.07.2015 року, виданої Збаразької виправної колонії (№63), із засудженої ОСОБА_1 утримано аліменти за період з 01.07.2014 року по 30.07.2015 року у такому розмірі: липень 2014 року 365,40 грн, серпень 2014 року 365,40 грн, вересень 2014 року 365,40 грн, жовтень 2014 року 182,71 грн, листопад 2014 року 182,69 грн, грудень 2014 року 182,69 грн, січень 2015 року 178,12 грн, лютий 2015 року 178,12 грн, березень 2015 року 178,12 грн, квітень 2015 року 178,12 грн, травень 2015 року 178,12 грн, червень 2015 року 178,12 грн, липень 2015 року 147,16 грн.

Крім того, загальна сума доходу ОСОБА_1 у період з 01.08.2014 року до 31.01.2015 року складала 2436,00 грн., а у період з 01.02.2015 року до 31.07.2015 року 1774,04 грн, що підтверджується, відповідно, копією довідки про доходи №6/33, виданою 17.02.2015 року бухгалтерією Збаразької виправної колонії (№63), та копією довідки про доходи №6/112, виданою 31.07.2015 року бухгалтерією Збаразької виправної колонії (№63).

З медичної довідки №6/34, виданої 17.02.2015 року начальником тублікарні Збаразької виправної колонії (№63), встановлено, що засуджена ОСОБА_1 , 1978 року народження, знаходилася на стаціонарному лікуванні в лікувальному закладі Збаразької виправної колонії (№63) з 16.10.2012 року, клінічний діагноз: ЗЗТБ (2014 р) у вигляді щільних вогнищ і дрібних туберкулом верхньої долі зліва.

Відповідно до довідки про звільнення серії ТЕР №05179, виданої начальником Збаразької виправної колонії №63 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка засуджена 11.10.2011 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнилася з вказаної колонії 30 липня 2015 року на підставі ухвали збаразького районного суду від 22.07.2015 року умовно достроково на 1 рік 4 місяці 28 днів.

Як вбачається з копії довідки-розрахунку, виданої державним виконавцем Олександрійського МРВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Зарудською Н.А., станом на 26.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа «№ 2-1867 від 14.05.2010 року складає 74786,64 грн.

З довідки №1319, виданої 30.09.2019 року виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проживає одна.

Відповідно до копії трудового договору від 11.04.2019 року та копії довідки про доходи, виданої 01.10.2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 року до 30.09.2019 року за місцем роботи у фізичної особи підприємця ОСОБА_14 отримала дохід на загальну суму 14 608,00 грн.

Відповідно до копії характеристики №306, виданої 18.03.2020 року виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично проживає по АДРЕСА_2 разом зі своїм співмешканцем, працювала в ПП « ОСОБА_15 », в даний час перебуває в декретній відпустці.

З копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_6 вбачається, що після 2009 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштована лише у період з 13.02.2019 року до 09.04.2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_10 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 22.04.2020 року.

Донька ОСОБА_1 ОСОБА_10 , зареєстрована за адресою матері АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки №423, виданої 13.05.2020 року виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської.

Надані позивачем листи особиста переписка позивача з дітьми, та фотокартки підтверджують факт спілкування позивача з дітьми у відповідні періоди.

14.02.2014 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_16 , після шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_8 від 14.02.2014 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_9 від 09.04.2008 року встановлено, що ОСОБА_16 є матір`ю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Від вказаного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_18 народилася дитина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_10 від 04.07.2014 року.

Відповідно до довідки №178, виданої 10.02.2020 року виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до 2012 року, знята з реєстрації 29.10.2018 року, до повноліття перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 до 2018 року, зареєстрована за даною адресою по теперішній час, до повноліття перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 .

Відповідно до характеристики, виданої директором Войнівської ЗШ І-ІІІ ступенів, встановлено, що ОСОБА_3 , 1994 року, навчалася у вказаному закладі, за час навчання проживала з батьком та молодшою сестрою, батько приділяв належну увагу вихованню доньки, цікавився її успіхами у навчанні, постійно підтримував зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідував батьківські збори. Мати не цікавилася життям та розвитком своєї дитини, на батьківські збори жодного разу не з`являлася.

Відповідно до квитанції №57 від 01.09.2011 року, та квитанції №644 від 16.02.2012 року, виданих Олександрійською філією Приватного вищого навчального закладу «Кіровоградський інститут регіонального управління та економіки» встановлено, що від ОСОБА_3 , прийнято, відповідно, кошти у сумі 2727,00 грн. за навчання за перший семестр 2011-2012 року, та кошти у сумі 2727,00 грн. за навчання за перший другий семестр 2011-2012 року.

21 листопада 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_20 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_11 від 21.11.2012 року.

Як вбачається з копії довідки №95, виданої головою квартального комітету №4 Олександрійської міської ради ОСОБА_21 , ОСОБА_22 мешкає по АДРЕСА_3 з жовтня 2013 року.

В Олександрійському політехнічному коледжі інформація про навчання ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відсутня, що підтверджується копією довідки № 02-1-33/100 від 28.05.2020 року.

Відповідно до характеристики, виданої директором Войнівської ЗШ І-ІІІ ступенів, встановлено, що ОСОБА_4 , 2000 року, навчалася у вказаному закладі, за час навчання проживала з батьком та молодшою сестрою, батько приділяв належну увагу вихованню доньки, цікавився її успіхами у навчанні, постійно підтримував зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідував батьківські збори. Мати не цікавилася життям та розвитком своєї дитини, на батьківські збори жодного разу не з`являлася.

Відповідно до довідки № 02-1-33/99 від 26.05.2020 року, виданої Олександрійським політехнічним коледжем, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , навчалася в Олександрійському політехнічному коледжі з 01.09.2016 року до 18.08.2017 року за рахунок коштів державного бюджету, відрахована з коледжу за власним бажанням.

Відповідно до копії характеристики, виданої директором Олександрійського політехнічного коледжу встановлено, що ОСОБА_24 , 2000 року народження навчалася в Олександрійському політехнічному коледжі з вересня 2016 року, батько відвідував коледж, був на батьківських зборах, за велику кількість пропусків 17.08.2017 року ОСОБА_9 була відрахована з коледжу.

Відповідно до характеристики №184, виданої 05.06.2020 року директором Олександрійського професійного ліцею, встановлено, що ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчалася у вказаному закладі з 01.09.2017 року до 15.11.2018 року, за час навчання зарекомендувала себе з негативної сторони, за порушення дисципліни та пропуски уроків рішенням педагогічної ради відрахована з навчального закладу.

З листа №5387/114-19, виданого 22.10.2019 року Олександрійським РВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області встановлено, що 22.10.2019 року о 10:40 до чергової частини Олександрійського РВП надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_2 про те, що 22.09.2017 року пішла з дому та не повернулась його неповнолітня донька ОСОБА_24 , 2000 року народження, раніше неодноразово залишала місце проживання, останній раз була знайдена в м. Дніпро.

Допитана у якості свідка ОСОБА_22 повідомила суду, що вона є дочкою позивача та відповідача. Її мати завжди по можливості надсилала їй гроші. Коли мати перебувала у місцях позбавлення волі, то вони спілкувалися, мати також по можливості присилала їй кошти приблизно 1 раз в місяць, чи раз на два місці. Кошти вона отримувала на пошті. Крім того, коли вона була неповнолітня, і коли її мати була в місцях позбавлення волі, її батько також утримував матеріально, у цьому допомагала також і батькова мати, тобто бабуся свідка. Менша сестра свідка у той час, як їх мати перебувала у місцях позбавлення волі проживала і з нею, і з батьком, з батьками батька, а з 2015 року почала вести бродяжний спосіб життя. Батько її (свідка) належним чином утримував, проте не завжди проводив з нею багато часу, так як влаштовував своє особисте життя. Свідок зазначила, що вона вважає, що її мати не винна у тому, що у неї утворилася заборгованість зі сплати аліментів, так як спочатку вона просто не знала про наявність рішення про сплату аліментів, в подальшому не мала роботи, що вказані аліменти сплачувати.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_7 повідомив суду, що він знайомий з сім`єю ОСОБА_13 з 2011 року. Його дружина (дочка позивача та відповідача) постійно спілкувалася з матір`ю, навіть коли остання перебувала в місцях позбавлення волі. Крім того, декілька раз мати відсилала своїй дочці ОСОБА_6 (дружині свідка) кошти. Як відомо йому (свідкові), після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_25 займалася вихованням меншої дочки, щодо того, яку участь у вихованні меншої дочки приймав ОСОБА_26 йому не відомо. Крім того, після звільнення з місць позбавлення волі, позивач проживала деякий час з ними, і інколи мінімальними коштами допомагала їм шляхом купуванням продуктів харчування додому.

ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що позивач звільнилася з місць позбавлення волі 30.07.2015 року.

Як вбачається з копії довідки розрахунку державного виконавця, за період з вересня 2017 року до червень 2018 року ОСОБА_1 не було здійснено жодного платежу зі сплати аліментів.

Крім того, з копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_6 вбачається, що після 2009 року ОСОБА_1 офіційно була працевлаштована лише в період з 13.02.2019 року до 09.04.2019 року.

У судовому засіданні і позивач, і свідок ОСОБА_22 повідомили суд, що позивач періодично здійснювала сплати аліментів на утримання дітей на користь відповідача, проте при цьому суду не надано жодних доказів щодо суми сплачених аліментів та періодичності їх сплати.

Крім того, для звільнення від заборгованості за аліментами законом передбачено такі підстави як: виникнення заборгованості внаслідок тяжкої хвороби платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК).

Як обставину, що має істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам, позивач зазначив ту обставину, що вона перебувала у місцях позбавлення волі, маючи при цьому захворювання туберкульоз, після звільнення з місць позбавлення волі, не маючи житла, не могла знайти роботу, а також що позивач на даний час має на утриманні малолітню дочку.

Обставини, зазначені позивачем, стосуються його матеріального та сімейного стану, що прямо передбачено ч. 1 ст. 197 СК України та є підставою відстрочки або розстрочки сплати заборгованості.

Ці обставини не виходять за межі диспозиції частини 1 цієї норми та не можуть одночасно бути як підставою для розстрочки, відстрочки, так і істотними обставинами за ч. 2 ст. 197 СК України, що дають право на звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості.

Звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, навіть часткове, призведе до порушення прав одержувача аліментів, так як останній мав законне право на отримання вказаних аліментів, та самостійно утримував неповнолітніх дітей, у той час як позивач аліменти не сплачувала.

Таким чином, суд не вбачає виключних обставин, що могли б бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за ч. 2 ст. 197 СК України.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю, оскільки зазначені позивачем обставини не мають істотного значення і їх не можна вважати такими, що можуть бути підставою для звільнення позивача виконувати свої батьківські обовязки щодо сплати заборгованості по аліментам.

Крім того, судом встановлено, що позивач ще починаючи з 2015 року зверталася до суду із позовами про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, а також із заявою про скасування заочного рішення про сплату аліментів, проте з різних підстав судом вказані справи вирішені не були (у зв`язку із несплатою позивачем судового збору), тому суд приходить до висновку, що позивач вказаними діями сприяла утворенню заборгованості зі сплати аліментів за період з 2015 року.

НОРМИ ПРАВА

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Відповідно п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280 282, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 155, 180, 189, 195 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2021 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА