1Справа № 335/5508/20 2/335/223/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Жукової В.Е., представника позивача Пельо Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Запорізький завод феросплавів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі у справі є власниками квартири АДРЕСА_1 . Багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі позивача. АТ «ЗФЗ», як правонаступник ВАТ «ЗФЗ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку і відповідно забезпечує утримання житлового будинку та збереження майна.

Починаючи з 15.11.2007 відповідачам надавались житлово-комунальні послуги, у тому числі на підставі договору № 465/2, який укладено між АТ «Запорізький завод феросплавів» та ОСОБА_1 , про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Щомісяця з 01.07.2015 по 30 квітня 2020 АТ «ЗФЗ» нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів та умов договорів. Однак відповідачі не здійснювали оплату житлово-комунальних послуг у повному обсязі, унаслідок чого у них виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 26 496 грн. 41 коп.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь АТ «Запорізький завод феросплавів» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 26 496 грн. 41 коп. та судовий збір у сумі 2 102 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 18.05.2021 закрито провадження у справі у частині позовних вимог до ОСОБА_3 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подавали.

Між тим, 28.12.2020 ОСОБА_1 подав суду заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог, в якій зазначив про те, що 28.12.2020 ним була погашена заборгованість за житлово-комунальні послуги перед АТ «Запорізький завод феросплавів» за період з червня 2017 року по квітень 2020 року у сумі 8 572 грн., на підтвердження чого надав суду квитанції. Щодо іншої частини позовних вимог відповідач вважає, що існують підстави для застосування строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

16.03.2021 від АТ «Запорізький завод феросплавів» надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою, представник позивача зазначає, що на виконання вимог Договорів № 465/2 від 15.11.2007 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та № 466/2 від 15.11.2007 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги. На момент подання позовної заяви відповідачами не було оплачено раніше надані житлово-комунальні послуги за період з липня 2015 року по квітень 2020 року у розмірі 26 496 грн. 41 коп. 20.12.2020 відповідачем здійснено перерахунок коштів у розмірі 7 100 грн. на рахунок АТ «ЗФЗ» за житлово-комунальні послуги. Зазначені кошти були перераховані відповідачем без зазначення періоду за який здійснено сплату житлово-комунальних послуг та до направлення до суду заяви про застосування строків позовної давності. Відповідно до норм чинного законодавства АТ «ЗФЗ» дані кошти були зараховані в рахунок сплати: 232,45 грн. за житлово-комунальні послуги (утримання будинку) за листопад 2020 року; 6867,55 грн. погашення боргу за раніше надані житлово-комунальні послуги за період з липня 2015 року по березень 2016 року; 122,88 грн. часткове погашення боргу за раніше надані житлово-комунальні послуги (утримання будинку, опалення, гаряча вода) за квітень 2016 року. У зв`язку із частковою оплатою заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, що є предметом спору у цій справі, представник позивача зменшила позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів грошових коштів у сумі 6 867 грн. 55 коп. за надані житлово-комунальні послуги за період з липня 2015 року по квітень 2016 року, та просила стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2016 року по квітень 2020 року у розмірі 19 628 грн. 86 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та у письмових поясненнях. Проти застосування строку позовної давності заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали, а відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та копіями правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 9-12, 68-69).

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 не увійшов до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів» у процесі приватизації, але перебуває на балансі АТ «Запорізький завод феросплавів», а відтак позивач є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку.

AT «Запорізький завод феросплавів» надає житлово-комунальні послуги відповідачам на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів.

На виконання послуг з надання централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідачам, ВАТ «Запорізький завод феросплавів» на користь власників квартир, орендарів квартир, квартиронаймачів, у тому числі і будинку АДРЕСА_2 , уклав з Концерном «Міські теплові мережі» договір № 100080/907 від 01.09.2007 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, до якого приєднуються власники квартир житлового будинку (а.с. 16-27).

15.11.2007 між ВАТ «Запорізький завод феросплавів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 465/2 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 28-32). Згідно умов вказаного договору, виконавець зобов`язується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Суб`єктами користування послугами є власники квартири АДРЕСА_1 . Станом на час укладання вказаного договору власниками зазначеної квартири були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Умовами вказаного договору також передбачено, що розрахунковим періодом за надані послуги є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

15.11.2007 між ВАТ «Запорізький завод феросплавів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 466/2 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 33-35), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо- будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо) у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно п. 2.1. вказаного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 3.2. договору передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки.

У період з 01.07.2015 по 01.05.2020 позивачем надавались послуги відповідно до умов договору та нараховано відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів, що затверджені органами місцевого самоврядування. Будь-яких претензій з приводу отримання послуг відповідачі позивачу не пред`являли.

Однак відповідачі не здійснювали оплату за надані житлово-комунальні послуги у повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.07.2015 по 01.05.2020 у них виникла заборгованість за надані послуги перед позивачем у розмірі 26 496,41 грн., що підтверджується витягом з особистого рахунку відповідачів (а.с. 13-15).

Розрахунок заборгованості відповідачами не оспорювався у ході судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 903 ЦК України передбачено що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з п.п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частина 1 ст. 9 цього Закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Оскільки відповідачі не виконували свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем комунальні послуги, а також не спростували розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, суд доходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Запорізький завод феросплавів» про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги є обґрунтованими.

Разом із тим, відповідачем ОСОБА_3 подано суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по травень 2017 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як встановлено судом, відповідачі зобов`язані щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачів з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно укладених догоговір, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 11 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

З позовом до суду АТ «Запорізький завод феросплавів», згідно відмітки на поштовому конверті, звернулось 30.06.2020. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з липня 2015 року по лютий 2017 року включно, оскільки за вимогою про стягнення заборгованості за березень 2017 року, яка є простроченою відповідачем з 11.04.2017, станом на дату подання позову строк позовної давності було продовжено.

Таким чином, АТ «Запорізький завод феросплавів» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по квітень 2020 року у межах строку позовної давності.

Згідно витягу з особистого рахунку відповідачів, їх заборгованість за період з березня 2017 року по квітень 2020 року становить 13 590 грн. 03 коп. У ході судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_3 , сплачено 8 572 грн. на погашення суми заборгованості, яка була ним обрахована у межах строку позовної давності, за період з червня 2017 року по квітень 2020 року (а.с. 169-171).

При цьому, суд вважає безпідставними дії позивача щодо зарахування сплаченої 28.12.2020 суми заборгованості, в рахунок боргу за період з липня 2015 року по березень 2016 року, а також в рахунок поточного платежу за листопада 2020 року, оскільки зазначена сума свідомо сплачувалась відповідачем ОСОБА_3 в рахунок оплати заборгованості у межах строку позовної давності, про що у день сплати цієї суми відповідачем було подано письмову заяву до суду про застосування строку позовної давності, а відтак у позивача були відсутні підстави вважати, що вказана сума сплачується відповідачем у рахунок боргу, який існує поза межами строку позовної давності.

Відтак, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, у межах строку позовної давності за вирахуванням сплачених відповідачем у ході судового розляду справи сум, у загальному розмірі 5018 грн. 03 коп. (13 590 грн. 03 коп. - 8 572 грн. = 5018 грн. 03 коп.). Водночас, у частині вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з липня 2015 року по лютий 2017 року включно слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності до цих позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що позов АТ «Запорізький заводі феросплавів» підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1078 грн. 32 коп., тобто по 539,16 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (, місцезнаходження за адресою: 69035 м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5 018 (п`ять тисяч вісімнадцять) гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (код , місцезнаходження за адресою: 69035 м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1078 грн. 32 коп. в рівних частках, по 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 16 копійок з кожного.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 травня 2021 року.

Повне судове рішення складено 21 травня 2021.

Суддя Гашук К.В.