Провадження № 2/712/2896/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., дослідивши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.12.2020 звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

04 грудня 2020 року визначено суддю для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII ЦПК України, та 07 грудня 2020 року передано судді Троян Т.Є., для розгляду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою від 08 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для з`ясування особи в інтересах якої накладався арешт (стягувач).

Позивач завою (вх.№44315 від 14.12.2020 року) вказує на те, що інформація про особу, в інтересах якої накладено арешт у нього відсутня.

Із змісту позовної зави вбачається, що спір стосується нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , тобто майно знаходиться в Придніпровському районі м.Черкаси.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під «судом» у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Фраза «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як визначено частиною 1 ст. 19 ЦПК України.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК України. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Відповідно роз`яснень п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1.03.2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Суд вбачає, що нерухоме майно, якого стосується спір, знаходиться в Придніпровському районі м.Черкаси.

За викладеного, суд приходить до висновку щодо непідсудності даного спору Соснівському районному суду м. Черкаси.

Згідно з п.1 ч.1ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або часткова, п. 1 ч.3 даної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

За таких обставин, відповідно до ст. 31 ЦПК України, дану позовну заяву необхідно передати за підсудністю до Придніпровського района м.Черкаси.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10-13, 19, 30, 31, 32, 89, 187, 197-198, 223, 258, 260, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту з нерухомого майна - передати на розгляд до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 04.12.2021 року.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси Т.Є. Троян