Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"28" жовтня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Штифорук О. В., при секретарі Сороки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову позивач зазначила, що її діду ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26 жовтня 1965 року за реєстровим номером 2-796, зареєстрованим в Маріупольському БТІ 08 жовтня 1975 року за № 27866 належали житловий будинок за АДРЕСА_2 . Також її діду належав житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1995 року за реєстровим № 1-4017, зареєстрованим Маріупольським БТІ 13.10.1995 року № 10196, та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту про право власності на землю. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 два залишив заповіти. Заповітом від 11 березня 2016 року ОСОБА_3 заповів позивачу усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом мав право, у тому числі належні йому житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Заповітом від 29 квітня 2016 року померлий ОСОБА_3 заповів відповідачу належний йому на праві особистої власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_2 . На даний час позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - через відсутність оригіналів документів, що посвідчують право власності на таке майно, які відповідач переховує у себе. З огляду на викладене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений, про що свідчать його особисті підписи в повідомленнях про вручення поштових відправлень. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1995 року за реєстровим № 1-4017, зареєстрованим Маріупольським БТІ 13.10.1995 року № 10196, ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 13).

На підставі Державного акту про право власності на землю ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0416 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.12.2018 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Відповідно до заповіту від 11 березня 2016 року, зареєстрованому у реєстрі за № 3-167, ОСОБА_3 заповів позивачці ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі належні йому житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Судом також встановлено, що 22.02.2021 року відповідачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , на житловий будинок за АДРЕСА_2 (а.с. 86).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 87/02/31 від 22.02.2021 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 через відсутність у спадкоємця документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 12).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , але позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею у судовому порядку право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 321, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 21,0 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м., з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площа 0,0416 га, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 956 грн. 00 коп. (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Штифорук