Справа № 629/1863/19
Провадження № 2-с/629/91/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2021 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з теплопостачання, утримання будинків та прибудинкової території, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою в якій просила скасувати судовий наказ, посилаючись на ті обставини, що про існування судового наказу їй стало відомо коли було заблоковано кредитну картку, після чого вона звернулася до суду 17.08.2021 року для ознайомлення з матеріалами справи. Ознайомившись з матеріалами справи звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із заявою про скасування судового наказу, але 31.08.2021 року ухвалою повернуто заяву про скасування судового наказу. Після чого повторно звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу оскільки, вважає, що наявний спір про право, стягувачем не надано доказів про надання послуг боржнику, пред`явлена вимога стягувача має розглядатися в порядку позовного провадження. Також в заяві про скасування судового наказу заявник прохав про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Дослідивши подану заяву про скасування судового наказу, справу № 629/1863/19, судом встановлене наступне.

06 травня 2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ по справі № 629/1863/19 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з теплопостачання, утримання будинків та прибудинкової території у сумі 42037,95 грн. та судовий збір у сумі 192,10 грн.

06 травня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом були направлені копії судового наказу та заяви про видачу судового наказу з доданими матеріалами на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.41-43). 12.06.19 конверт разом з копією судового наказу та доданими до нього документами повернувся до суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

13.08.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з проханням ознайомитися з цивільною справою, вказавши, що їй стало відомо з ЄДРСР про існування судового наказу тільки 03.08.2021 року. (а.с. 46) З матеріалами справи заявниця ознайомилася 17.08.2021 року, копію судового наказу отримала 18 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК Українисудовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Відповідно до ч. 1ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) указано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі (справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) підстави для поновлення строків для оскарження, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 169 ЦПК України Після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

В силу п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення, копію судового наказу з доданими документами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою «повернуто за закінченням встановленого строку зберігання».

З матеріалів справи вбачається, що конверт був направлений 06.05.2019 р., 10.05.2019 відправлення не вручене під час доставки, 08.06.2019 р. конверт повернуто за зворотною адресою.

Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення EMS 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази відповідно до укладених угод.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення, в разі не вручення судового рішення таке поштове відправлення повинно зберігатися протягом одного місяця.

Як вбачається з конверту після невручення поштове відправлення зберігалося двадцять вісім днів та було повернуто «за терміном зберігання».

Отже, у сукупності із дотриманням терміну зберігання, подібна відмітка дає суду обґрунтовані процесуальні підстави для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі.

Крім того ОСОБА_1 зверталася до суду з завою про скасування судового наказу, проте ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.08.2021 року повернуто заявнику. Таким чином, подаючи повторно 27.10.2021 року заяву про скасування судового наказу ОСОБА_1 достеменно було відомо про пропуск нею процесуального строку на звернення до суду із вказаною заявою. При цьому прохаючи в резолютивній частині поновити строк на подачу заяви про скасування судового наказу, в самій заяві ОСОБА_1 не зазначила обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій, а вважала, що нею не пропущений строк для звернення до суду. Разом з тим наявність ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.08.2021 року не може слугувати належним доказом існування обставини, які є об`єктивно непереборними, для своєчасного здійснення стороною у справі процесуальних дій, оскільки з моменту постановлення ухвали про повернення заяви до моменту повторного звернення з заявою минуло майже 2 місяці.

Згідно п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також зазначаючи в поданій заяві від 27.10.2021 р. про те, що про існування судового наказу їй стало відомо коли було заблоковано кредитну картку, після чого вона звернулася до суду 17.08.2021, суд вважає, що ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману, оскільки, як вже зазначено вище, в заяві про ознайомлення з матеріалами справи, яка була подана ОСОБА_1 13.08.2021 р., зазначено, що про наявність судового наказу їй стало відомо 03.08.2021 р. з Єдиного державного реєстру судових рішень. (а.с. 46)

З огляду на викладене, судом встановлено, що заяву про скасування судового наказу ОСОБА_1 подано після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, при цьому підстави для поновлення строку відсутні, оскільки стороною не надано суду переконливих доказів поважності його пропуску, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу, у зв`язку з чим повертає заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст.170, 171 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні ОСОБА_1 строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу - відмовити

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з теплопостачання, утримання будинків та прибудинкової території - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 15-денний строк з дня її винесення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Наталія ЦЕНДРА