У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., оглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

30 вересня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.09.2011 року у розмірі 14 796,67 грн. станом на 15.08.2021 року та судові витрати.

На виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, судом було здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11.10.2021 року №2145/18-06 відповідно до відомостей реєстру територіальної громади гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , не значиться. Помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з частиною першою статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України припинилася.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю.

Залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, потребує зміни підстав та предмету позову, так як вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав, і предмету позову.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18 та постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року справа №308/11228/18.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 помер до пред`явлення позову АТ КБ «ПриватБанк», його правоздатність та дієздатність припинилася і він не може бути стороною у цивільному процесі, тобто відповідачем у справі, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Позивач не позбавлений права пред`явити свої вимоги до спадкоємців боржника, у спосіб визначений ст. ст. 1281, 1282 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.25 ЦК України, ст. п.6 ч.1 ст.186, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило