справа № 373/1522/15-ц головуючий у суді І інстанції Хасанова В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 373/1522/15-ц, виданий 10 березня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області на виконання рішення від 18 січня 2016 року по справі № 306/1856/15-ц, про стягнення на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики від 22 серпня 2012 року, 12 вересня 2012 року, 11 жовтня 2012 року, 23 листопада 2012 року, 07 грудня 2012 року у розмірі 1 792 520 грн. та судових витрат у розмірі 3 648 грн. 20 коп.

Заява обґрунтована тим, що 18 січня 2016 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість у розмірі 1 792 520 грн. та судові витрати у розмірі 3 648 грн. 20 коп. 10 березня 2016 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист № 373/1522/15-ц. Відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий лист перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 28 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір прощення боргу, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язується здійснити прощення ОСОБА_1 частини заборгованості, що виникла за договорами позики за умови погашення останнім заборгованості у розмірі 1 174 519 грн. 50 коп., що станом на 28 квітня 2021 року еквівалентно сумі 35 000 євро. Умови договору ОСОБА_1 було виконано в повному обсязі, що підтверджується посвідченою приватним нотаріусом заявою ОСОБА_3 про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 35 000 євро на виконання п. 2 договору прощення боргу, а, отже, обов`язок боржника станом на даний час відсутній у зв`язку із його добровільним виконанням.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на аналогічні обставини, що містяться у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд поставив дотримання прав боржника на припинення будь-яких негативних наслідків наявності зобов`язання у залежність від дій кредитора, пов`язаних з подачею заяви про повернення виконавчого документа. При цьому, жодним нормативним актом не визначено обов`язку кредитора відкликати виконавчий лист, що перебуває на виконанні, хоча зобов`язання вже є припиненими. Повернення виконавчого листа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Оскільки зобов`язання, визначене виконавчим документом, у повному обсязі не виконано, припинення зобов`язання відбулося шляхом прощення боргу, у державного виконавця відсутні підстави для завершення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням виконавчого документа.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що прощення боргу відбулося під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може слугувати підставою для повернення виконавчого документу у разі надходження відповідної заяви стягувача, проте, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Жодних інших визначених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявником не зазначено. Безпідставне визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10 % від стягуваної суми відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року та ухвали суду від 27 січня 2016 року в справі № 373/1522/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 792 520 грн. та судові витрати в розмірі 3 648 грн. 20 коп.

10 березня 2016 року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 373/1522/15-ц.

05 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Вагнер Н.І. відділу ДВС Виноградівського районного управління юстиції Головного територіального УЮ у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа № 373/1522/15-ц, виданого 10 березня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1 792 520 грн. та судових витрат в розмірі 3 648 грн. 20 коп.

05 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Вагнер Н.І. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Актом державного виконавця від 30 вересня 2016 року встановлено відсутність можливості перевірити майновий стан боржника.

28 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Вагнер Н.І. винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Виноградівського РВ ДВС ГТ УЮ Вагнер Н.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

29 травня 2020 року старшим державним виконавцем Вагнер Н.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в зв`язку з тим, що згідно акту державного виконавця та довідок з реєструючих установ встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

30 липня 2020 року старшим державним виконавцем Вагнер Н.І. винесено постанову про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 травня 2020 року, винесену Вагнер Н.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 373/1522/15-ц.

04 березня 2021 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій встановлено зареєстрований за боржником житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 177,3 кв.м.

16 березня 2021 року у вказаному виконавчому провадженні винесено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні; про доручення проведення виконавчих дій.

19 березня 2021 року заступником начальника Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Гайданком М. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження, якою виконавче провадження АСВП № ВП50709674 передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) для подальшого виконання вищезазначеного виконавчого провадження.

25 березня 2021 року вказане виконавче провадження прийняв до свого провадження згідно з постановою про прийняття виконавчого провадження, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Гаринець О.І.

31 березня 2021 року винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на будинок з надвірними спорудами загальною площею 177,3 кв.м., та земельну ділянку загальною площею 0,113 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору прощення боргу від 28 квітня 2021 року ОСОБА_3 зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договорами позики від 11 серпня 2012 року, 12 вересня 2012 року, 11 жовтня 2012 року, 23 листопада 2012 року, 07 грудня 2012 у розмірі 562 377 грн. 63 коп. Решту заборгованості у розмірі 1 174 519 грн. 50 коп. ОСОБА_1 зобов`язався погасити до 28 квітня 2021 року.

Згідно з заявою ОСОБА_3 , посвідченою приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М. 28 квітня 2021 року, ОСОБА_3 повідомив, що отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 35 000 євро, що еквівалентно сумі 1 174 519 грн. 50 коп., на виконання договору прощення боргу від 28 квітня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Зі змісту вказаних норм Закону слідує, що особа може виконати рішення суду добровільно до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження. Отже, добровільне виконання рішення має місце лише поза межами виконавчого провадження.

При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 вказує на те, що між ним та стягувачем було укладено договір про прощення боргу, умови якого виконані ОСОБА_1 у повному обсязі, а, відтак, обов`язок боржника станом на даний час відсутній у зв`язку із його добровільним виконанням.

Згідно частини 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 599-601, 603-606 ЦК України).

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є прощення боргу кредитором поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сплата ОСОБА_1 боргу відбулася вже після того, як було відкрито виконавче провадження. Оскільки виконавчий лист вже пред`явлено до примусового виконання, виконавче провадження було відкрите і вчинялися відповідні дії у даному виконавчому провадженні, а боржник лише після цього сплатив заборгованість на користь стягувача, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Як вірно зазначив суд першої інстанції визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.