Справа № 454/727/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 вересня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики-,,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 11.03.2019 року, а саме 38695 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 (надалі - позивач) 11 березня 2019 року позичив ОСОБА_3 (надалі - відповідач) 38 695 (тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень.

Згідно з розписки від 11 березня 2019 року, наданої позивачу відповідачем, остання зобов`язувався повернути борг протягом 10 (десяти) днів з дня написання даної розписки.

Після спливу терміну, вказаного в розписці для повернення боргу, позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу в добровільному порядку.

Також 17.01.2020 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу в добровільному порядку.

Проте, незважаючи на усні та письмову вимоги, відповідач не повернув кошти до сьогоднішнього дня в добровільному порядку.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У визначений розпискою від 11 березня 2019 року строк відповідач отриману суму боргу позивачу не повернув, у зв`язку із чим вважаємо, що сума боргу підлягає примусовому стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, однак надали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, однак належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2019 між сторонами укладено розписку якою позивач позичає відповідачу суму в розмірі 38 695 грн., які відповідач зобов`язався повернути протягом 10 (десяти) днів з дня написання даної розписки. На підтвердження отримання зазначених сум відповідачем видано власноручно написану розписку.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, і одночасно він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Під час розгляду цивільної справи № 761/11028/14-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.03.2018р. зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

У справі яка розглядається надана відповідачем розписка містить у собі всі складові, які дають підстави вважати про укладення між сторонами саме договору позики. Розписка містить дані щодо умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів, а також дати їх повернення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для його виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України регламентовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання, слід вважати встановленим, що борг позивачу не повернуто, і тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 38695 грн. суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, слід визнати обґрунтованою та задовольнити вимогу про стягнення відсотків за користування позикою.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться устатті 1048 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-36цс14, з якою погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 761/11028/14-ц.

Як вбачається зі змісту наданої відповідачем розписки, укладений між сторонами договір позики не є безоплатним у розумінні норм частини другої статті 1048 ЦК України, у зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ.

Згідно наданого відповідачем розрахунку, загальний розмір відсотків які за період обраховані на рівні облікової ставки НБУ становить 1 094,06 грн.

Тому позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи № 464/3790/16-ц (постанова від 16.01.2019) Велика Палата Верховного Суду вказала, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації 80086, Львівська обл., м. Сокальський р-н, с. Сілець, присілок Дженджерівка) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) 40 485,48 (сорок тисяч чотириста вісімдесят п`ять 48 коп.) гривень, з яких: 38 695 (тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень боргу, 696, 42 (шістсот дев`яносто шість 42 коп.) гривень інфляційних збитків, 1 094,06 грн (тисяча дев`яносто три 55 коп.) гривень відсотків річних;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук