Справа № 135/733/21
Провадження № 2/135/253/21
РІШЕННЯ

іменем України

07.10.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу в спрощеному провадженні за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.02.2019 було змінено розмір сплачуваних аліментів відповідачем на її користь на утримання сина ОСОБА_4 з 500 грн щомісячно до 1/4 частини зі всіх видів його заробітку. На даний час ОСОБА_4 є повнолітнім, внаслідок чого стягнення аліментів на його утримання було припинено. ОСОБА_4 навчається в Уманському державному педагогічному університеті ім. П.Г. Тичини, у зв`язку з чим вона здійснює витрати, пов`язані з навчанням (оплата проїзду до навчального закладу, кошти на харчування, придбання одягу та взуття, необхідної літератури та канцелярських товарів), які в сукупності складають щомісячну суму близько 4000 грн.. Також у витрати входить плата за навчання на контрактній основі, а саме - 13800 грн в рік. Син ОСОБА_4 не отримує стипендії, тому не може утримувати себе самостійно, так як повністю перебуває на її утриманні. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до закінчення дитиною навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років.

Також, просила суд, стягнути з відповідача половину вартості навчання за договором про надання платних послуг №495 від 16.09.2020 в сумі 7000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі відсутності відзиву проти заочного рішення не заперечує, просила суд справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, за участі його представника, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги позивача ОСОБА_2 визнав частково. Зазначив, що звертаючись до суду, позивачем не надано жодного доказу того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги, а він, як відповідач, може надавати таку допомогу; не надано доказів про стан його здоров`я та його матеріального становища; про наявність у нього аліментів на інших дітей, непрацездатних батька, дочки; не враховані iншi обставини, що мають істотне значення.

Він, як відповідач, розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти, однак на даний час, стан його здоров`я не дозволяє йому працювати на повну силу, так як він на протязі 2020 - 2021 років двічі перебував на лікарняному у зв`язку з переломом руки. Він також є платником аліментів на свою неповнолітню дочку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини ycix видів доходів (заробітку), до досягнення дитиною повноліття. На його утриманні знаходиться хворий батько, який потребує постiйного догляду та лiкування. Також, за ним рахується борг по сплаті алiментiв, як на сина, так i на дочку, який утворився у зв`язку з тим, що його мати, ОСОБА_6 , довгий час хворіла на онкологічну хворобу, потребувала дорогого лiкування та постiйного догляду, якi він, як син, їй надавав. Коли мати померла, він взяв на себе всі витрати по її похованню.

Вимоги позову щодо стягнення з нього половини вартості навчання за договором про надання платної послуги № 495 вiд 16.09.2020 в сумі 7000 грн, він не визнає, оскiльки норми СК України не встановлюють самостійного, окремого вiд аліментних зобов`язань, обов`язку батькiв брати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, що викликані особливими обставинами. Також вважає, що обмеження даного виду алiментiв для повнолiтнiх дочки або сина певним розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не відповідає закону. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тому, просив суд стягнути з нього аліменти на користь повнолiтнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини вiд всіх видiв його доходу, для його утримання, на увесь період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_3 викладену у відзиві на позовну заяву. Додатково вказав, що відповідач отримує заробітну плату біля 10000 грн щомісячно, але ще погашає заборгованість по аліментах.

Позивач ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що докази, надані вiдповiдачем, а саме: копія рішення суду №135/1264/13-ц вiд 06.08.2013 про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу вiд його заробітку вважає не доцільними, оскільки вiдповiдач стверджує, що може сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини вiд доходу. З вказаного вiдповiдачем зрозуміло, що він має можливiсть сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини на одну дитину, а на іншу 1/4 не має можливості i погоджується сплачувати 1/8 частини. Це твердження є необґрунтованим так, як ОСОБА_7 на сьогоднішній день не перебуває на лікарняному i має можливiсть працювати. Вважає, якщо ОСОБА_7 не взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини, то має право подати на зменшення аліментів за рішенням суду N?135/1264/13-ц вiд 06.08.2013 про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу. Відповідач стверджує, що нею не надано доказів, що дитина потребує матеріальної допомоги. 3 цим твердженням вона не погоджується, так як на дитина яка навчається потребує великих затрат (на проїзд, на харчування, на одяг, на оплату житла, на оплату інтернету, на оплату канцелярії та інших речей вкрай необхідних для навчання, в тому числі ноутбук, мобільний телефон).

Так як вона вже заплатила повну суму навчання за один рік, вважає сплату відповідачем половини вартості буде доцільним.

Вказані відповідачем аргументи, що він був на лікарняному на сьогоднішній день не актуальні. Позов про стягнення аліментів поданий саме нею, а не її сином тому, що він повністю перебуває саме на її утриманні та на даний час навчається i не має можливості звернутись самостійно, що i передбачено статтею 199 СК України. Тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Суд встановив що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ..

Згідно копії договору про навчання у закладі вищої освіти №158 від 16.09.2020, вбачається, що ОСОБА_4 зарахований на перший курс денної форми освіти за спеціальністю 01411 середня освіта «фізична культура» Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини. Стипендію не отримує, навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Період навчання до 01.07.2025.

З копії договору про надання платної освітньої послуги №495 від 16.09.2020 вбачається, що Уманський державний педагогічний університет ім. Павла Тичини та законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 уклали договір про надання платної освітньої послуги, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 55200 грн, в тому числі за перший рік навчання 13800 грн..

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як він не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, своїх власних доходів не має, знаходиться на утриманні матері.

З копій розрахункових листів за період з березня 2021 по серпень 2021 вбачається, що ОСОБА_3 офіційно працює слюсарем-ремонтником на ВП «Біогаз Ладижин» та отримує заробітну плату, з якої утримуються відрахування по виконавчих листах.

Окрім цього, суд враховує, що з копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.02.2019 вбачаєтся, що даним рішенням було змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у частці від доходу в розмірі однієї чверті (1/4 частини) його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.08.2013 вбачаєтся, що з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

З копій розрахунків наданих Ладижинським відділом ДВС вбачається, що за ОСОБА_3 рахується заборгованість по сплаті аліментів за ВП №58794404 станом на 09.08.2021 27256 грн 53 коп.; за ВП №58147400 станом на 07.09.2021 23159 грн 62 коп..

З копії довідки виданої 01.09.2021 КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у травматолога з діагнозом «закритий перелом дистального мета епіфіза променевої кістки і шиловидного відростка правої ліктьової кістки без значного зміщення уламків (травма побутова 30.08.2021), рекомендовано гіпсова іммобілізація 1 місяць.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ладижин Вінницької області.

З копії виписки №2026/489 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради вбачається, що ОСОБА_9 перебував з 27.09.20 по 01.10.2020 на стаціонарному лікуванні.

З копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 зазначено час та місце реєстрації осіб за вказаною адресою.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право ОСОБА_4 , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред?явлений позивачем позов в чстині стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3 , як батько ОСОБА_4 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на його утримання.

Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що позивачем доведено наявність витрат, пов?язаних із навчанням. Зокрема, підтверджено необхідність коштів для оплати навчання в державному педагогічному закладі - Уманський державний педагогічний університет ім. Павла Тичини.

Окрім цього, суд виходить з того, вказаний навчальний заклад знаходиться в іншому місті, що відповідно потребує коштів на проїзд до навчального закладу. Також син сторін потребує і коштів на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, а також канцелярських товарів в зв?язку із навчанням. Сам факт навчання ОСОБА_4 на денній формі навчання за договором свідчить про необхідність вказаних витрат, які несе позивач.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з батька, суд враховує: наявні відомості про стан здоров?я та матеріальне становище дитини сторін ОСОБА_4 , який навчається, тому не працює, не має власних доходів; стан здоров?я та матеріальне становище відповідача.

Враховуючи вказані обставини, а також беручи до уваги, що ОСОБА_4 навчається за умовами договору у вищому навчальному закладі, його віддаленість від основного місця проживання, що зумовлює необхідність витрат на проїзд з м. Ладижин до м. Умань, необхідність оплати харчування, придбання одягу, взуття, канцелярських товарів, та інших необхідних життєвих витрат, суд вважає що аліменти, які слід стягнути з відповідача на повнолітнього сина на час навчання, необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно - до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцяти трьох років. Зазначений розмір не утруднить матеріальне становище відповідача, та за вказаних обставин справи, зважаючи на доведені сторонами обставини справи, такий розмір аліментів є таким, що враховує інтереси і можливості як відповідача так і його повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а також те, що утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов`язком батьків.

Посилання відповідача на те, що він хворів, сплачує аліменти на іншу дитину, має заборгованість по сплаті аліментів, має на утриманні непрацездатного батька, жодним чином не підтверджує відсутність обов?язку відповідача утримувати повнолітню дитину.

При цьому суд вважає недоведеним твердження відповідача, про те, що борг по аліментах утворився через те, що його мати хворіла, а він допомагав в лікуванні. Оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин відповідачем не надано.

Не доведено також відповідачем і те, що він утримує хворого батька. Надані відповідачем докази, зокрема виписка із медичної карти хворого ОСОБА_9 , дійсно свідчить про наявність захворювань в останнього. Проте, така довідка сама по собі не є беззаперечним та належним доказом здійснення відповідачем витрат по утриманню батька.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є його батьками.

Твердження відповідача про те, що він хворів тому не міг в повній мірі працювати, так як перебуваючи на лікарняному через те, що двічі ламав руку, не спростовує наявність в нього можливості після одужання утримувати сина, що навчається. Окрім цього, будучи офіційно працевлаштованим, на час хвороби він отримував відповідні виплати по тимчасовій втраті працездатності, а встановлений діагноз не перешкоджає йому працювати в подальшому та отримувати дохід.

Щодо твердження відповідача про те, що він сплачує аліменти на дитину ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини заробітку, то дана обставина також не спростовує можливість відповідача брати участь в утриманні сина, що навчається у визначеному судом розмірі. Оскільки після сплати аліментів на обох дітей відповідача, в нього залишиться достатньо коштів для свого проживання.

При цьому, наявність заборгованості по аліментах за попередній період, за відсутності доказів щодо поважності виникнення такої заборгованості, не є визначальною для врахування такої заборгованості при визначенні розміру аліментів.

Вимога позивача про визначення мінімального розміру аліментів в сумі, що не менша 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки син сторін досяг повноліття.

Разом з тим, судом встановлено, що в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 фактично понесених ОСОБА_2 витрат на навчання слід відмовити зважаючи на наступне.

У випадках коли повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України не підлягають до застосування, а слід застосовувати статтю 199 СК України, водночас, сам по собі факт понесення витрат на навчання дитини до досягнення нею повноліття не робить такі витрати додатковими.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, тобто не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на оплату навчання у вищому навчальному закладі.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду в потанові від 01.04.2020 по справі № 521/16268/18, та в постанові від 26.08.2021 року у справі № 336/1488/19, і підлягають врахуванню по даній справі.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 198-200 СК України, ст. 4, 12, 81, 89, 258-265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.07.2021 і до закінчення сином навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В решті вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 908 грн судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя