Справа № 454/2280/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3320/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, шляхом компенсації та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила, просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/6 ідеальну частку будинку по АДРЕСА_1 , шляхом компенсації вартості цієї частки та визнати за нею право власності на цю ідеальну частку.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 належить 1/2 ідеальна частка спірного будинку, ОСОБА_1 належить 1/3 будинку та відповідачці ОСОБА_3 1/6 його частка.

Відповідачка ОСОБА_3 є бувшою невісткою ОСОБА_5 .

Спільне проживання та користування майном неможливе з огляду на неприязні відносини.

Відповідачка не проживає в спірному будинку.

Виділити в натурі 1/6 частину спірного будинку неможливо, в добровільному порядку відповідачка відмовляється відчужити дану частку.

Також, частка відповідачки є незначною та припинення права відповідачки на цю частку не завдасть істотної шкоди останній.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року позов задоволено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/6 ідеальну частку будинку АДРЕСА_1 , шляхом компенсації вартості цієї частки за рахунок позивача.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Грошові кошти в сумі 133 845 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок п`ять)грн., внесені ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно платіжного доручення № від 09.12.2016 р., р/р:073, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Код отримувача: 26306742, банк отримувача: Держказначейська служба України, м.Київ, призначення платежу: компенсація вартості 1/6 частки будинку по АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3 , справа 454/2280/16-ц, вирішено виплатити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повернуто ОСОБА_3 частину оплати за проведення судової експертизи в сумі 19468 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн., із сплачених останньою 21980 (двадцять однієї тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн., згідно квитанції №35 від 08.05.2019р., р/р2902, отримувач: УДКУ у Львівській області Львівський НДІ судових експертиз, , ФО:820172.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1338 (одну тисячу триста тридцять вісім) грн. 45 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу на помилковість висновку суду про те, що 1/6 частка в розмірі 25,06 кв.м. не може бути виділена в натурі. Окрім цього, вважає заниженою вартість її частки та такою, що не відповідає дійсності, оскільки не бралася до уваги вартість земельної ділянки. Стверджує, про відсутність відомостей щодо ринкової вартості будинковолодіння в момент спору. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

24 травня 2021 року від ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обгрунтоване рішення за наявності належних доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31.05.2016р. за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 ідеальної частки даного житлового будинку; за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 ідеальної частки зазначеного житлового будинку.

За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/2 частку, а за ОСОБА_1 на 1/3 частку спірного житлового будинку, що стверджується витягом від 07.07.2016р.

З витягу від 01.12.2016р. встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку.

Рішенням Сокальської міської ради №100 від 22.12.1999р. вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку по АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 - по АДРЕСА_3 .

З відповіді №01-12/208 вбачається, що станом на 26.02.2013р. земельна ділянка по АДРЕСА_3 на праві власності ні за ким не зареєстрована.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дочка ОСОБА_1 є спадкоємцем всього майна останньої за законом, окрім квартири АДРЕСА_4 , яку на підставі заповіту успадкував ОСОБА_7 .

Згідно копії технічного паспорта, відповіді від 15.08.2016р., висновку, звіту про незалежну оцінку та відповіді від 05.05.2017р. встановлено, що вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 18.08.2016р. складає 803073 грн. Вартість визначена з врахуванням вартості житлового будинку та господарських будівель і споруд, без врахування вартості земельної ділянки. Також, немає технічної можливості виділу частки з даного об`єкта нерухомого майна в натурі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що частка відповідачки у спірному житловому будинку складає 1/6 та є незначною в порівнянні з часткою позивачки, виділ частки відповідача у розмірі 25,60 кв.м в натурі та поділ житлового будинку відповідно до часток сторін не відповідає будівельним нормам, спільне володіння і користування ним є неможливим, існують підстави для припинення права власності відповідача на частку у праві власності у спірному майні з виплатою їй компенсації вартості цієї частки.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна площа спірного будинку становить 153,6 кв.м, житлова площа становить 65,2 кв.м.

Враховуючи ту обставину, що частка ОСОБА_3 становить 1/6, що дорівнює 25,6 кв.м. та частку ОСОБА_5 , яка становить 1/2, що дорівнює 76,8 кв.м., колегія суддів не знаходить підстав вважати частку ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 такою, що є незначною.

Окрім цього, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що виділ частки відповідачки у розмірі 25,6 кв.м в натурі є неможливим.

Відповідь КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 15.08.2016 №3643 не є належним доказом на підтвердження неможливості виділити частку відповідачки в натурі, враховуючи те, що відповідачка заперечує про позбавлення її права власності на частку в спірному будинку.

Реєстрація позивача в іншому місці не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки позивачем не доведено, що відповідачка втратила інтерес відносно спірного будинку, що у її власності перебуває інше житлове приміщення, в зв`язку з чим наявні підстави вважати, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки по справі.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і припинення права спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/6 ідеальну частку будинку АДРЕСА_1 , шляхом компенсації вартості цієї частки за рахунок позивача та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, шляхом компенсації та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_2 )судові витрати в розмірі 2007,67 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник