Справа № 629/5130/21
Номер провадження 2/629/1433/21
01.11.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Капустян М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд, -
Позивач звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1045 від 24.06.2020 року. На момент укладання вищевказаного договору, відповідач залишився бути зареєстрованим в даній квартирі. В зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду і просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2021 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 24.06.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О.., придбала у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , від імені яких на час укладання угоди на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 , квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213841300 від 02.04.2021 року (а.с. 12-13, 14)
Відповідно до акту від 27.06.2020 року, не проживання особи за місцем реєстрації, який складено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 24.06.2020 року фактично не проживає ОСОБА_2 , 1983 року народження. (а.с. 15)
Згідно витягу Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.09.2021року за вих. № 2377, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с. 16).
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За визначенням ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. ст.2, 9, ч.1 ст.8 ЦПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає, що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...»
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.33), застосовуючи положення статті 391 Цивільного Кодексу, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, позивач повинен довести, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
Таким чином, враховуючи те, що позивач є власницею квартири та не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідач будучи зареєстрованим в даній квартирі, але не проживає з 2020 року без поважних причин, не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, також враховуючи те, що відповідач не заперечував проти задоволення позовної заяви, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 16, 77, 81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х.Трудобеліковський Червоноармійського району Краснодарського краю, таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА