Справа № 669/385/21
Провадження № 2/669/184/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи - начальник Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міняйло Геннадій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (надалі АТ «Ідея Банк»/відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 17382, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея банк»» заборгованості за кредитним договором №Z06.00212.004523742 від 13 листопада 2018 року, укладеним між ним та АТ «Ідея Банк», в сумі 33668,43 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування наведених вимог зазначив, що з постанови начальника Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міняйла Г.В. про відкриття виконавчого провадження від 23 січня 2021 року йому стало відомо про те, що на підставі виконавчого напису, вчиненого 28.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованим в реєстрі за № 17382, про стягнення з позивача на користь АТ «Ідея Банк» кредитної заборгованості в розмірі 33668,43 грн. відкрито виконавче провадження №63394678.

З виконавчим написом не погоджується і вважає його незаконним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановом Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, вказує що чинна редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскільки Кредитний договір №Z06.00212.004523742, укладений 13.11.2018 року між позивачем та АТ «Ідея Банк», не був нотаріально посвідченим, нотаріус не мав права на його підставі вчиняти оскаржуваний виконавчий напис.

05.07.2021 року відповідачем АТ «Ідея Банк» надано суду відзив на позовну заяву, в якому вважає вимоги позовної заяви безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, вказав, що 13.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , позивачем по справі, було укладено Кредитний договір №Z06.00212.004523742. Відповідно до умов даного договору Позичальник отримав кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 33900,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), та зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами його Договору. Оскільки ОСОБА_1 як позичальник згідно Кредитного договору власних зобов`язань не виконував станом на 10.08.2020 року у нього утворилася заборгованість за даним Договором у розмірі 30768,43 грн.

АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису №12.4.2/143809 від 22.09.2020 року та стягнення з ОСОБА_1 30768,43 грн. боргу за Кредитним договором та 1900 грн. витрат на його вчинення. На виконання п.2 Переліку АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Крім того, наголошено на тому, що АТ «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.08.2020 року за допомогою якої останній був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість за Кредитним договором, вказано розмір богу, а також з чого вона складається. Разом з тим, попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцяти денний строк з дня направлення відповідної вимоги. Додатком до вказаної вимоги було долучено також довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову. Разом з тим, після надсилання відповідної вимоги ОСОБА_1 жодним чином не висловив заперечень щодо її змісту. Викладене свідчить про те, що позивач погодився з вимогами АТ «Ідея банк», проте на даний час намагається відтермінувати момент повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань.

Вказане підтерджує той факт, що оскаржуваний виконавчий напис відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, а, відтак, є законним та підлягає виконанню.

Поряд з цим, вважає помилковим твердження позивача, що станом на дату вчинення виконавчого напису п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріусів, був нечинний, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З вказаним твердженням не погоджується з огляду те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) не визначено моменту з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів, тобто така може втратити чинність лише на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття спірного акту.

Крім того, на даний час державна реєстрація Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 не скасована, доказом чого є картка даного нормативно-правового акта, розміщена на офіційному веб-порталі Верховної Ради України «Законодавство України», згідно якої стан останнього вказано як «чинний», що свідчить про чинність вказаного нормативно-правового акту.

Відтак, зважаючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, оскільки така залишається чинною на сьогоднішній час, на підтвердження чого надано картку вказаного нормативно-правоовго акта, то вважає, що він вчинений з додержанням вимог чинного законодавства, а стягнута заборгованість є безспірною.

Таким чином, надані нотаріусу документи встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами договору кредиту та страхування та здійснених боржником, відповідають вимогам Переліку, а, відтак, підтверджують безспірність заборгованості позивача, що спростовує доводи останнього, що нотаріус вчинив виконавчий напис без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги, зворотного позивачем не доведено та не надано свого розрахунку, який би заперечував заборгованість заявлену банком до стягнення, а Позивач, у свою чергу, за адуманими підставами намагається уникнути повернення кредиту та сплати відповідних платежів за кредитним договором та ввести суд в оману.

Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

18.06.2021 року третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. подано до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких останній заперечив проти позовної заяви та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не пілягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полігає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учаників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданих документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Мета вчинення виконавчого напису, надання стягувану можливості в позасудовму порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відмітив, що 28.09.2020 року до нього звернувся представник АТ «Ідея Банк» Карпець Ю.В. із заявою про вчинення виконавчого напису від 22.09.2020 року №12.4.2/143809, до якої дадано всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи. Виконавчий напис ним вчинено на підставі п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 199 року №1172.

Щодо правомірності вчинення виконавчого напису зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вважає помилковим твердження позивача, що станом на дату вчинення виконавчого напису п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріусів, був нечинний, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З вказаним твердженням не погоджується з огляду те, що згідно п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рашення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Крім того, Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 згідно з даними офіційному веб-порталу Верховної Ради України є чинною.

З огляду на наведене просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач АТ «Ідея банк»» в судове засідання не з`явився. В поданому до суду відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснюва за відсутності представника відповідача.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Третя особа - начальник Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міняйло Г.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 13 листопада 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , позивачем по справі, був укладений кредитний договір №Z06.00212.004523742, згідно з яким останній одержав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33900,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком на 24 місяці та зобов`язався його повертнути разом з процентними платежами (процентами та плато за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами Договору.

28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17382, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №Z06.00212.004523742 від 13.11.2018 року, укладеним між ним та АТ «Ідея Банк», в сумі 30768,43 грн. та 1900 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

З виконавчого напису вбачається, що строк платежу за Кредитним договором №Z06.00212.004523742 від 13.11.2018 року настав 13.03.2020 року. Боржником не вилачено в строу грошові кошти на підставі Кредитного договору. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.04.2020 року по 10.08.2020 року. Сума заборгованості за виконавчим написом становить 32668,43 грн.

23 січня 2021 року начальником відділу Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Міняйло Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63394678 на підставі виконавчого напису № 17382, виданого 28 вересня 2020 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 32668,43 грн.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на дату вчинення виконавчого напису 28.09.2020 року) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, станом на вересень 2020 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки його вчинення можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, як і відсутні докази отримання позивачем вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору від 10.08.2020 року № 12.4.2/Z06/00212/004523742.

Таким чином, позивач, не будучи повідомлений про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Як встановлено судом, приватним нотаріусом Остапенком Є.М. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не впевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Отже, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

До того ж, відповідач АТ «Ідея Банк», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлена права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача АТ «Ідея Банк» на користь держави підлягає 908,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 2730 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 17382, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №Z06.00212.004523742 від 13 листопада 2018 року, укладеним між ним та АТ «Ідея Банк», в сумі 30768,43 грн. та 1900 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позову до суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя Н. С. Бараболя