Житомирський апеляційний суд
Справа №278/726/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 20 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

Секретаря судового засідання Лісової Т.С.

з участю представників відповідача та третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.

у цивільній справі №282/726/18 за позовом Житомирської місцевої прокуратури до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , третьої особи Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року Житомирська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом. Просила визнати незаконним та скасувати рішення Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №527 від 26.09.2016 року «Про затвердження переліку об`єктів, які підлягають відчуженню у 2016 році»;

- визнати незаконним та скасувати рішення Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №652 від 08.11.2016 року «Про продаж приміщень Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

- визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу будівлі дитячого садка, загальною площею 157,78 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.05.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №757 зі змінами, внесеними договором про внесення змін від 27.10.2017 року, зареєстрованим у реєстрі за №1517, укладений між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та повернути будівлю дитячого садка загальною площею 157,78 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади в особі Тетерівської сільської ради;

- скасувати запис від 30.05.2017 року у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на будівлю дитячого садка площею 157,78 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого позову прокурор зазначав, що 26 вересня 2016 року Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області було винесено рішення № 527, яким було включено до переліку об`єктів, що підлягають відчуженню у 2016 році Денишівський дошкільний навчальний заклад «ІНФОРМАЦІЯ_1». Рішенням Тетерівської сільської ради Житомирського району від 08 листопада 2016 року №652 було надано дозвіл виконавчому комітету на продаж через аукціон надлишкового майна Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1». 30 травня 2017 року між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівлі навчального закладу, відповідно до умов якого, з урахуванням змін, внесених на підставі договору про внесення змін від 27 жовтня 2017 року, останній купив будівлю дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за АДРЕСА_1 вартістю 20379 грн. Позивач зауважив, що майно навчальних закладів, установ та організацій, яке перебуває у державній чи комунальній власності та використовується, зокрема для дошкільної освіти, не підлягає приватизації чи перепрофілюванню. Проте Тетерівською сільською радою Житомирського району не дотримано вимоги законодавства про зазначену заборону.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Житомирської окружної прокуратури до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , третьої особи Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання незаконним та скасування рішень Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №527 від 26.09.2016 року та №652 від 08.11.2016 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі дитячого садка,укладеного між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області і ОСОБА_1 , та у задоволенні решти позовних вимог.

Скасовано заходи забезпечення позову, що застосовані ухвалою Житомирського районного суду Житомирській області від 11 червня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою Житомирської місцевої прокуратури до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , третьої особи Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно, а саме скасувати арешт з будівлі дитячого садка загальною площею 157,78 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 220), що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Копію рішення направлено для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (м.Житомир, вул. Бориса Лятошинського, 15-Б).

У поданій апеляційній скарзі Житомирська обласна прокуратура просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що вимогами Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про освіту» встановлено нормативну заборону на здійснення приватизації приміщень та майна закладів освіти. Однак, вказані вимоги були порушені Тетерівською сільською радою Житомирського району та ОСОБА_1 внаслідок внесення рішень №527 від 26.09.2016, №652 від 08.11.2016 та укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2017. Проте, судом першої інстанції не надано належної та грунтовної правової оцінки вказаним доводам.

Щодо посилань суду першої інстанції про неможливість використання оспорюваного приміщення для здійснення навчального процесу, апелянт звертає увагу, на правові висновки Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, постанова Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №906/165/17), надані з питання правових підстав відчуження майна об`єктів освіти, що не використовуються для навчального процесу.

Таким чином, посилання суду на належний стан приватизованого ОСОБА_1 приміщення не мають будь-якого правового значення, оскільки не виключають його статусу приміщення дошкільного навчального закладу.

Безпідставними, на думку апелянта, є посилання суду першої інстанції про недоведеність прокурором факту фінансування Денишівського ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1» за рахунок державного бюджету та про наявність у цього навчального закладу іншого приміщення. Останні не спростовують позовних вимог прокурора та не виключають застосування до спірних правовідносин вищенаведених норм ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про приватизацію державного майна».

Так, Денишівський ДНЗ «ІНФОРМАЦІЯ_1» є комунальним навчальним закладом та фінансується за рахунок коштів бюджету Тетерівської сільської ради, а відтак на останній поширюються положення ч.5 ст.63 Закону України «Про освіту».

В свою чергу, наявність у дошкільного навчального закладу іншого приміщення не виключає статусу спірної будівлі по АДРЕСА_1 , як майна об`єкту освіти. Вважає, що судом першої інстанції при вирішенні вказаного спору не дотримано вимог процесуального законодавства.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2015 року рішенням Тетерівської сільської ради №16 (а.с. 12, том. 1), надано згоду на прийняття до комунальної власності сільської громади та взяття на баланс Тетерівської сільської ради закладів освіти та охорони здоров`я згідно переліку, викладеного в додатку, в тому числі і Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1», що складається з будівлі дитячого садка та кухні.

26.09.2016 прийнято рішення Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області №527 «Про затвердження переліку об`єктів, які підлягають відчуженню у 2016 році (а.с.14, том.1), в тому числі, дошкільний навчальний заклад «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №652 від 08.11.2016 року «Про продаж приміщень Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» надано дозвіл виконавчому комітету на продаж через аукціон надлишкового майна Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15, том. 1).

12. 04.2017 року прийнято рішення Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області №841, яким затверджено звіт про незалежну оцінку майна приміщень Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та встановлено початкову ціну продажу (а.с. 17, том. 1).

13.04.2017 року між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області та Житомирською товарною агропромисловою біржою укладено договір про підготовку та проведення аукціону з продажу вищезазначеного майна (а.с. 18, том.1).

Відповідно до протоколу №7 від 15.05.2017 року, переможцем аукціону визнаний ОСОБА_1 (а.с. 19, том. 1).

Рішенням від 25.05.2017 року №939 затверджено протокол №7 від 15.05.2017 щодо продажу комунальної власності територіальної громади Тетерівської сільської ради, а саме будівлі дитячого садка, загальною площею 157,78 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20, том. 1).

30 травня 2017 року між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу будівлі навчального закладу, відповідно до умов якого, з урахуванням змін, внесених на підставі договору про внесення змін від 27 жовтня 2017 року, останній купив будівлю дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за № 1-а , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за 20379 грн. (а.с. 21, том. 1).

Згідно акту прийому-передачі від 30.05.2017 року вищезгадане майно передано ОСОБА_1 (а.с. 22, том 1).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку будівлі дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 06.04.2017 року вбачається, що технічний стан будівлі - ветхий, будівля не придатна для використання, морально застаріла, фізично зношена, проведення відновлювального ремонту неефективно (а.с. 45-67, том 1).

Зі змісту статуту Денишівського навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.08.2016 року вбачається, що Денишівський дошкільний навчальний заклад «ІНФОРМАЦІЯ_1» є правонаступником комунального закладу Денишівський дошкільний навчальний заклад «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований та здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 75, том 1).

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021, Житомирська місцева прокуратура припинила свою діяльність шляхом реорганізації та створено Житомирську окружну прокуратуру.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу, що спірне приміщення придатне для використання для цілей освіти, а його фінансування здійснювалось із державного бюджету.

Проте,погодитися з висновками суду неможливо,зважаючи на наступне.

Статус комунального має заклад дошкільної освіти, заснований на комунальній формі власності (частина третя статті 15 Закону України "Про дошкільну освіту" від 11 липня 2001 року №2628-III (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закону про дошкільну освіту).

Цей Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим (преамбула Закону про приватизацію 2018). Основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику (частина перша статті 2 Закону про приватизацію 2018).

Приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями (пункт 22 частини першої статті 1 Закону про приватизацію 2018).

Законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законодавчих актів. Галузеві особливості приватизації об`єктів державної власності можуть встановлюватися виключно законами (частина перша статті 3 Закону про приватизацію ).

До об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (частина перша статті 4 Закону про приватизацію ).

Приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону (частина п`ята статті 3 Закону про приватизацію ). Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності (частина четверта статті 11 Закону про приватизацію).

З метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації поділяються на об`єкти малої приватизації та об`єкти великої приватизації (частина перша статті 5 Закону про приватизацію). До об`єктів малої приватизації належать, зокрема об`єкти соціально-культурного призначення, до складу яких, в свою чергу, належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб громадян незалежно від вартості майна; об`єкти соціально-культурного призначення, що не включені до статутного капіталу господарських товариств (пункт 4 частини другої статті 5 Закону про приватизацію ).

Крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема заклади освіти, що фінансуються з державного бюджету, та державні заклади освіти, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади освіти (абзаци двадцятий та сорок п`ятий частини другої статті 4 Закону про приватизацію).

Об`єкти соціально-культурного призначення приватизуються з умовою збереження профілю діяльності (абзац п`ятий частини четвертої статті 15 Закону про приватизацію ).

Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно для роботи з дітьми (абзац другий частини третьої статті 16 Закону про дошкільну освіту).

Цей Закон регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти (абзац третій преамбули Закону про освіту 2017). Метою дошкільної освіти є забезпечення цілісного розвитку дитини, її фізичних, інтелектуальних і творчих здібностей шляхом виховання, навчання, соціалізації та формування необхідних життєвих навичок. Порядок, умови, форми та особливості здобуття дошкільної освіти визначаються спеціальним законом (частини перша та шоста статті 11 Закону про освіту 2017).

Органи місцевого самоврядування створюють умови для здобуття дошкільної освіти шляхом: формування і розвитку мережі закладів освіти; замовлення підготовки педагогічних працівників; реалізації освітніх програм неформальної освіти для батьків; проведення інших заходів (частина п`ята статті 11 Закону про освіту).

Заклад освіти юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність (пункт 6 частини першої статті 1 Закону про освіту 2017). Юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність (абзац перший частини першої статті 22 Закону про освіту).

Заклад дошкільної освіти навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту (частина перша статті 11 Закону про дошкільну освіту).

Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Заклади освіти всіх форм власності мають рівні права і обов`язки у провадженні освітньої діяльності відповідно до законодавства (частини третя та сьома статті 22 Закону про освіту).

Систему дошкільної освіти становлять, зокрема заклади дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності (абзац другий частини першої статті 5 Закону про дошкільну освіту).

Діти можуть здобувати дошкільну освіту за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють, зокрема у закладах дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності, у структурних підрозділах юридичних осіб приватного і публічного права, у тому числі закладів освіти (абзаци другий та третій частини п`ятої статті 9 Закону про дошкільну освіту).

Районні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, зокрема: планують та забезпечують розвиток мережі закладів дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти; забезпечують доступність дошкільної та середньої освіти для всіх громадян, які проживають на відповідній території, та вживають заходів для забезпечення потреби у дошкільній та позашкільній освіті; забезпечують рівні умови розвитку закладів освіти всіх форм власності (абзаци три, сім та одинадцять частини другої статті 66 Закону про освіту). Також згідно із абзацом другим частини другої статті 19 Закону про дошкільну освіту органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території, у тому числі розвиток мережі закладів дошкільної освіти всіх форм власності відповідно до потреб населення, поліпшення матеріально-технічної бази та господарське обслуговування комунальних закладів дошкільної освіти.

Фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством (частина друга статті 78 Закону про освіту). Фінансування дошкільної та позашкільної освіти здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством. Держава може сприяти розвитку дошкільної та позашкільної освіти шляхом надання відповідних освітніх субвенцій (частина п`ята статті 78 Закону про освіту ).

До майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти, зокрема належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо (абзац другий частини першої статті 80 Закону про освіту).

Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 80 Закону про освіту).

Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням (частина четверта статті 80 Закону про освіту).

Кошти, отримані від використання вивільнених приміщень ліквідованих державних та комунальних закладів освіти, використовуються виключно на освітні потреби. Усі кошти, отримані від оренди нерухомого майна державного чи комунального закладу освіти, використовуються виключно на потреби цього закладу освіти (абзаци перший та третій частини п`ятої статті 80 Закону про освіту).

Майно закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, може бути вкладом у спільну діяльність або використане відповідно до статті 81 (державно-приватне партнерство у сфері освіти і науки) цього Закону (відповідно до частини шостої статті 80 Закону про освіту). Державно-приватне партнерство щодо об`єктів державної та комунальної власності здійснюється без зміни цільового призначення та форми власності цих об`єктів (частина п`ята статті 81 Закону про освіту).

До набуття чинності Законом про освіту 2017 діяв Закон України від 23 травня 1991 року №1060-XII "Про освіту" (далі - Закон про освіту 1991), зміст частини п`ятої статті 63 якого за загальним змістом стосовно заборони приватизації об`єктів освіти корелюється зі змістом частини четвертої статті 80 Закону про освіту 2017.

Об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням (частина п`ята статті 63 Закону про освіту 1991). Ця частина не змінювалась протягом всього періоду чинності Закону про освіту 1991.

В свою чергу, Закон України №2163-XII "Про приватизацію державного майна", який діяв до набуття чинності Законом про приватизацію 2018, введений у дію 04 березня 1992 року (далі - Закон про приватизацію 1992), тобто в контексті принципу дії законів у часі він є більш пізнім ніж Закон про освіту 1991 року.

Законом України від 13 січня 2012 року № 4336-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань приватизації щодо реалізації положень Державної програми приватизації на 2012-2014 роки", який набув чинності 19 лютого 2012 року (далі - Закон про внесення змін до приватизації 2012) Закон про приватизацію 1992 було доповнено статтею 5-1, яка визначала класифікацію об`єктів приватизації та зокрема об`єкти освіти як складову частину більш широкої категорії об`єктів приватизації об`єктів соціально-культурного призначення. За змістом це відповідає пункту 4 частини другої статті 5 Закону про приватизацію 2018.

Також відповідно до Закону про внесення змін до приватизації 2012 частина друга статті 5 Закону про приватизацію 1992 було викладена у новій редакції, згідно із абзацом 11 пункту "б" якої приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, до яких віднесені об`єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема об`єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету. В свою чергу, це відповідає абзацу двадцятому частини другої статті 4 Закону про приватизацію 2018, який також в абзаці сорок п`ятому частини другої цієї статті додатково зазначає у якості відповідного виключення "державні заклади освіти, у тому числі приміщення, в яких розміщуються державні заклади освіти".

В даному випадку, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, відповідно до частини третьої статті 15 Закону про дошкільну освіту, можна зробити висновок що Дошкільний навчальний заклад «ІНФОРМАЦІЯ_1» є комунальним закладом дошкільної освіти, а спірне нерухоме майно - об`єктом (нерухомим майном) комунального закладу освіти.

Матеріали справи не містять доказів про зміну цільового призначення спірного нерухомого майна на момент його відчуження.

Із аналізу прийнятої Верховною Радою України редакції частини четвертої статті 80 Закону про освіту 2017 вбачається, що "приватизацію" у частині четвертій статті 80 Закону про освіту 2017 законотворці закріпили як окрему категорію, яка не пов`язана з "освітнім призначенням". Частина шоста статті 80 та частина п`ята статті 81 Закону про освіту 2017 регулюють питання можливості використання майна закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, але не передбачають приватизацію такого майна. Інші частини цієї статті (зокрема п`ята) встановлюють порядок використання коштів від використання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти. Про приватизацію, при цьому, нічого не зазначається. Якби приватизація розглядалась як можлива "приватизація за освітнім призначенням", то тоді ця стаття мала б містити норму про те, куди йдуть кошти від "приватизації за освітнім призначенням". Отже, частина четверта статті 80 Закону про освіту 2017, містить абсолютну заборону приватизації об`єктів та майна державних та комунальних закладів освіти.

На підставі досліджених обставин справи можливо зробити висновок про те, що приватизація спірного майна Дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» підпадає під виключення з приватизації, передбачене абзацами двадцятим та сороковим частини другої статті 4 Закону про приватизацію.

За наведених обставин заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги. А тому оскаржувані рішення та договір купівлі продажу не можна вважати законними.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Крім того, заявляючи вимогу, про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 повернути спірне нерухоме майно, прокурор посилався на положення ст.216 ЦК.

Як вбачається із змісту ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року застосування наслідків недійсності оспорюванного правочину можливе лише за наявності рішення про визнання такого правочину недійсним. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦКУ) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, передбаченого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Оскільки в даному випадку про застосування наслідків недійсності правочину заявлено прокурором, то такі наслідки слід застосувати шляхом повернення сторін договору купівлі-продажу у попереднє становище. Зокрема, продавцеві слід повернути відчужене ним нерухоме майно, а покупцеві - кошти, сплачені за це майно.

За наведених обставин та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок відповідачів підлягають понесені прокуратурою витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати незаконним та скасувати рішення Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №527 від 26.09.2016 року «Про затвердження переліку об`єктів, які підлягають відчуженню у 2016 році».

Визнати незаконним та скасувати рішення Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №652 від 08.11.2016 року «Про продаж приміщень Денишівського дошкільного навчального закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу будівлі дитячого садка, загальною площею 157,78 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.05.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №757 зі змінами, внесеними договором про внесення змін від 27.10.2017 року, зареєстрованим у реєстрі за №1517, укладений між Тетерівською сільською радою Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити та повернути будівлю дитячого садка загальною площею 157,78 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади в особі Тетерівської сільської ради.

Скасувати запис від 30.05.2017 року у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на будівлю дитячого садка площею 157,78 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури по 8810 грн. з кожного витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 08.11.2021 року.