Справа № 2-2418/08
Провадження № 4-с/211/24/21
У Х В А Л А
іменем України
24 травня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Середня Н.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Чуманова Наталія Олегівна, на дії державного виконавця,
заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв А.В., звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд скасувати постанову державного виконавця від 19.02.2018 ВП № 42542521 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. В обґрунтування вимог зазначив, що оскільки він має невиконані зобов`язання у справі по сплаті аліментів на його дитину, він не може вважатися винним в ухиленні. покине буде доведено протилежне, а позбавлення його права на виїзд за кордон може негативно вплинути на обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, що призведе до негативних наслідків, тому просить задовольнити скаргу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
В обґрунтування наданого до суду клопотання про поновлення процесуального строку адвокатом Нечаєвим А.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 зазначено, що оскільки захисник Нечаєв А.В. раніше не брав участі у виконавчому провадженні та не отримував раніше оспорюваної постанови державного виконавця під розписку, а про її існування йому стало відомо лише 06.05.2021, просить поновити строк на оскарження постанови.
Разом з тим, про обізнаність в наявності постанови державного виконавця від 19.02.2018 боржника в клопотання нічого не зазначено, причини поважності боржником пропуску процесуального строку суду не наведено, доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні, не надано.
При цьому суд зазначає, що вступ нового захисника у виконавчому провадженні не являється поважною причиною пропуску на строк звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця.
Згідно пункту 4 статті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
За змістом статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Встановлений законом десятиденний строк на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2018 року закінчився більше трьох років тому, і наведені в письмовому клопотанні причини його пропуску не можуть бути визнані поважними (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі № 672/379/14-ц).
Керуючись ст. ст. 126, 127, 447, 449 ЦПК України, суд
скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 травня 2021 року.

Суддя Н.Г.Середня