РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Ігнатової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 16.07.2018 року по 15.12.2020 року в розмірі 65 251,28 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 2008 року по червень 2015 року вона та ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі, та від вказаного шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не бажав брати участі в утриманні та вихованні їх спільної дитини, та з причини складного матеріального стану вона разом з дитиною була вимушена виїхати працювати до Республіка Польща. На теперішній час позивач разом з дитиною мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

16.07.2018 року позивач була вимушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання їх спільної дитини, та 11.09.2018 року судом було видано відповідний наказ та стягнуто з відповідача аліменти в розмірі ј частини доходу ОСОБА_2 але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач будучи обізнаним про наявність зазначеного судового наказу не бажав його виконувати добровільно, а тому вона була вимушена звернутися до ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Внаслідок не сплати відповідачем аліментів стягнутих судовим наказом у нього утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2020 року становила 65251,28 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів старшого державного виконавця МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував, та пояснив, що відповідачу не було відомо про існування судового наказу та відповідного виконавчого провадження, а тому вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

У наданому до суду відзиві на позов зазначив, що за час спільного проживання позивача та ОСОБА_2 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час фактичного розірвання відносин у 2015 році сторони домовились, що ОСОБА_2 братиме участь в утриманні сина в натуральній формі за запитами позивача, а вона в свою чергу не буде чинити перешкод у спілкуванні батька з сином, а також надаватиме можливість їм спільно проводити час та разом відпочивати під час літніх канікул. Однак, позивач разом з дитиною у 2016 році виїхала до Республіка Польща, та відповідно будь-які контакти із ОСОБА_2 були припинені. Також, з 2016 року відповідач не отримував жодної інформації від позивача для виконання свого батьківського обов`язку по утриманню сина, як і не отримував жодного прохання про надання будь-якої допомоги на утримання сина.

Також, вказав, що про існування наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року по справі № 641/4800/18 відповідач дізнався лише у лютому 2021 року від свого представника, а копію вказаного не отримував досі. Щодо існування виконавчого провадження ВП № 58580798 відповідачу взагалі не було відомо до лютого 2021 року. Матеріали виконавчого провадження ВП № 58580798 не містять відомостей щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження чи отримання ним будь-якого іншого процесуального рішення державного виконавця старшого державного виконавця МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Окрім того, пояснив, що ОСОБА_2 16.03.2021 року повністю сплатив суму заборгованості визначену відповідним розрахунком державного виконавця старшого державного виконавця МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.11.2020 року.

За весь час з моменту відкриття ВП № 58580798 відповідач жодним чином не переховувався і не вчиняв дій щодо ухилення від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним, вказав, що заборгованість яка на сьогоднішній день вже відсутня, виникла через необізнаність відповідача про наявність судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року по справі № 641/4800/18 та виконавчого провадження ВП № 58580798, через його неналежне повідомлення про ці обставини.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові головного територіального управління юстиції у Харківській області Бізюкіною М.О. від 19.03.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58580798 з виконання судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року по справі № 641/4800/18.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам відповідно до виконавчого листа № 641/4800/18 від 12.09.2018 року за період з 16.07.2018 року по 30.11.2020 рік старшого державного виконавця Ткаченко А.О., вбачається, що за вказаний період у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 65251,28 грн.

Крім того, згідно розрахунку пені, здійсненого позивачем, за період з 16.07.2018 року по 15.12.2020 року заборгованість відповідача за пенею становить 266 152,19 грн.

Відповідно до копії квитанції № 0.0..1 від 16.03.2021 року ОСОБА_8 було сплачено заборгованість по аліментам за ВП № 58580798 від 30.11.2020 року в розмірі 65251,28 грн.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Таким чином, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, що відповідає правовій позиції Верховну Суду викладеній у Постанові від 14.12.2020 року по справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 не був обізнаний про існування судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року, який було стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і не був обізнаний про ВП № 58580798 з виконання зазначеного судового наказу. Матеріали виконавчого провадження ВП № 58580798 не містять доказів направлення боржнику ОСОБА_2 , як і доказів отримання ним постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2019 року, про арешт коштів боржника від 03.03.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 05.11.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.11.2020 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.01.2021 року, та повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Крім того, судом встановлено, що відповідач 16.03.2021 року сплатив заборгованість по аліментам за ВП № 58580798 від 30.11.2020 року в розмірі 65251,28 грн., а також сплачує аліменти за новим виконавчим листом по ВП № 57831205 у розмірі ј частки заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також свідчить про відсутність у ОСОБА_2 умислу на ухилення від сплати аліментних зобов`язань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, суд беручи до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 під час судового розгляду доведено, що він не був обізнаний про винесений 11.09.2018 року судовий наказ Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про ВП № 58580798 з виконання зазначеного судового наказу, приходить до висновку про відсутність вини відповідача у виникненні вказаної заборгованості та відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 16.07.2018 року по 15.12.2020 року в розмірі 65 251,28 грн. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 549 ЦК України, ст. 195, 196 СК України, ст. ст. 12, 13, 15, 76-82, 141, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М. Ю. Онупко