Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1842/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового рішення суду. У вказаній заяві зазначає, що 16.01.2006 року рішенням Олевського районного суду Житомирської області задоволено її позовну заяву про розірвання шлюбу. Проте, під час ухвалення судового рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені позивачкою при розгляді позовної заяви і які складаються із сплаченого нею судового збору. Зазначене, на думку ОСОБА_1 є підставою для ухвалення додаткового рішення суду, а тому вона просить ухвалити додаткове рішення у справі № 2-36 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 8, 50 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши заяву та долучені до неї документи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

У провадженні Олевського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 2-36 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 16.01.2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03.02.1996 року в Олевському відділу РАЦСу Олевського РУЮ Житомирської області за актовим записом № 09 розірвано, неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з ОСОБА_1 для подальшого виховання та стягнуто з ОСОБА_2 8 грн. 50 коп. судового збору на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 215 ЦПК України (у редакції чинній на час винесення рішення суду) у резолютивній частині рішення суду зазначається: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновок суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Відтак, резолютивна частина рішення Олевського районного суду Житомирської області від 16.01.2006 року в повній мірі відповідає вимогам ч. 4 ст. 215 ЦПК України (у редакції чинній на час винесення рішення суду) та у зазначеному рішенні суду вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_2 8 грн. 50 коп. судового збору на користь держави.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України (у редакції чинній на час винесення рішення суду) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Доводи позивачки про необхідність покладення судових витрат по справі саме на позивачку суд не знаходить слушними, оскільки, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, розподіл судових витрат в даній справі вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (у редакції чинній на час винесення рішення суду). Тільки за умови відмови в задоволенні позову, судові витрати покладались би на позивачку.

Крім того, із заявою про ухвалення додаткового рішення суду позивачка звернулася 22.10.2021 року, тобто більше ніж через 15 років після ухвалення рішення судом, а тому вказана заява подана поза межами строку, передбаченого ч.2 ст.270 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, оскільки підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені ч. 1 ст. 270 ЦПК України, у вказаній справі відсутні, в ухваленні додаткового рішення належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В.Винар