Номер провадження 22-ц/804/47/21
Номер провадження 22-ц/804/47/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Корчистої О.І., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/13021/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року у складі судді Гончарової А.О., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що 18.04.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № GOGLGA 40000403 від 18.04.2007 року, згідно з яким ОСОБА_2 було надано кредитні кошти в сумі 10000,00 доларів США на строк з 18.04.2007 року по 18.04.2017 року. Також 18.04.2007 року в забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором між ОСОБА_1 та Банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1109, з терміном дії до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього, за яким в іпотеку ОСОБА_1 було передано квартиру АДРЕСА_1 . Того ж дня, 18.04.2007 року, внаслідок укладення зазначеного договору іпотеки приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М. було накладено заборону відчуження переданої в іпотеку квартири, що належить ОСОБА_1 , до припинення договору іпотеки, заборону відчуження нерухомого майна зареєстровано в реєстрі за № 1110.

У відповідності до вимог п.18.11 договору іпотеки від 18.04.2007 року позивачем було передано Банку на зберігання до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором оригінал правовстановлюючого документу на предмет іпотеки, а саме - договір дарування від 01.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу за № 10679.

16.06.2015 року заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі № 2/243/2323/2015 (єдиний унікальний № 243/4177/15-ц) було задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № GOGLGA 40000403 від 18.04.2007 року у розмірі 4374,87 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.04.2015 року складає 95284,65 грн. Також сказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку судові витрати в розмірі 952,85 грн.

03.06.2019 року у виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_2 було сплачено грошові кошти в розмірі 95284,65 грн., що за курсом НБУ станом на день оплати 03.06.2019 року еквівалентно 3538,24 доларів США. Окрім того, 03.06.2019 року ОСОБА_2 було сплачено на користь Банку судові витрати за рішенням суду в сумі 952,85 грн.

21.08.2019 року ОСОБА_2 було сплачено залишок заборгованості в сумі 836,63 доларів США шляхом проведення в касі Банку валютно-обмінної операції з купівлі банком валюти та зарахування коштів в гривневому еквіваленті на рахунок Банку, зазначений в рішенні суду від 16.06.2015 року.

У зв`язку з фактичним виконанням рішення суду від 16.06.2015 року та сплатою ОСОБА_2 Банку всієї суми заборгованості за кредитним договором № GOGLGA 40000403 від 18.04.2007 року у розмірі 4374,87 доларів США, зобов`язання за кредитним договором припинені, а відтак, припинена іпотека.

13.09.2019 року рекомендованим поштовим відправленням на адресу Банку позивачем була направлена заява про припинення іпотеки, зняття обтяження з іпотечного майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , шляхом звернення до державного реєстратора із заявою про припинення обтяження та скасування записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек на вказане нерухоме майно, а також про повернення ОСОБА_1 оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру.

Аналогічні заяви на адресу Банку 13.09.2019 року були направлені ОСОБА_2 рекомендованими листами.

Згідно з інформацією з офіційного сайту Укрпошти, поштове відправлення із заявою позивача було отримано Банком 19.09.2019 року, проте, на час звернення до суду з даною позовною заявою відповіді на своє звернення позивач не отримала, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру також позивачу не повернуті, іпотека не припинена, заборона відчуження квартири не знята.

Посилаючись на вищенаведене, а також на ст. ст. 317, 319, ч. 2 ст. 386, ст. ст. 391, 593, 598, 599 ЦК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», постанову Великої Палати Верховного Суду України від 27.03.2019 року по справі № 711/4556/16-ц, позивач просить суд: визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 18.04.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», посвідченим приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1109, за яким в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 ; зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 4828111 від 18.04.2007 року (контрольна сума 88964ВАДД5) про заборону на нерухоме майно та виключити з Державного реєстру іпотек запис № 4828182 від 18.04.2007 року (контрольна сума ДДЕ68Д6192); зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути позивачу оригінал договору дарування від 01.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу за № 10679.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Визнано припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 18.04.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», посвідченим приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1109, згідно з яким в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 . Знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану на підставі договору іпотеки квартири, б/н, від 18.04.2007 року приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М. Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 4828111 від 18.04.2007 року (контрольна сума 88964ВАДД5) про заборону на нерухоме майно та виключено з Державного реєстру іпотек запис № 4828182 від 18.04.2007 року (контрольна сума ДДЕ68Д6192). Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 оригінал договору дарування квартири від 01.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Кінащук М.А. за № 10679.

Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року доповнено рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії, наступним чином: - доповнено мотивувальну частину рішення після шістдесят сьомого абзацу та перед останнім абзацом - абзацом наступного змісту: «На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2305,20 грн.»; - доповнено резолютивну частину рішення після п`ятого абзацу абзацом наступного змісту: «Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , понесені витрати по сплаті судового збору на загальну суму 2305,20 грн.»

В апеляційній скарзі на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року відповідач АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В мотивування скарги заявник зазначав, що погашення заборгованості на виконання рішення суду від 16.06.2015 року здійснено позивачем лише у червні 2019 року, що підтверджується копіями квитанцій. Суд проігнорував те, що судовим рішенням не було припинено дію договору, не було його розірвано, а відтак його дія для сторін продовжувалася. Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК. В даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум. Крім того, заборгованість в рішенні від 16.06.2015 року визначено станом на 16.04.2015 року, натомість її погашення відбулося 03.06.2019 року.

Зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Посилається на ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України, якими передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що наявна заборгованість за кредитним договором внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду, а тому відсутні правові підстави для визнання зобов`язань за кредитним договором виконаними. З дати визначення наявності простроченої заборгованості - 16.04.2015р., по дату погашення визначеної заборгованості - 03.06.2019р., позивач несе обов`язок по сплаті суми боргу відповідно до ст.625 ЦК України, доказів сплати заборгованості нарахованої за період з 16.04.2015р. по 03.06.2019р. позивачами не надано.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо припинення зобов`язання, а відповідно і припинення іпотеки.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Від позивача ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи без її участі (а.с.139, 158). Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для визнання зобов`язань за кредитним договором виконаними, з посиланням на ст.625 ЦК України, неспроможними. У зв`язку з чим просить відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від третьої особи ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи без його участі (а.с.137, 157).

Від відповідача АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про розгляд справи без їх участі в якій він підтримує доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити (а.с.150, 151).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до кредитного договору № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року (а.с.7-9), укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , Банк зобов`язався надати позичальникові ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 18.04.2007 року по 18.04.2017 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 10000,00 доларів США на ремонт квартири, а також в розмірі 1014,85 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, також 1,5 % від суми кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту, згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 даного Договору. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає двокімнатна квартира у АДРЕСА_2 .

Згідно з договором іпотеки від 18.04.2007 року (а.с.10-13), укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 18.04.2007 року № GOGLGA40000403 надала в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, розташовану по АДРЕСА_2 . Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 65000,00 грн. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1110.

18.04.2007 року зазначений договір іпотеки від 18.04.2007 року зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер 4828182, контрольна сума ДДЕ68Д6192. (а. с. 14)

18.04.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки, б/н, від 18.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М. (а. с. 15)

16.06.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у цивільній справі № 2/243/2323/2015 (єдиний унікальний № 243/4177/15-ц) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Банку було задоволено повністю, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, яка утворилась станом на 16.04.2015 року, у розмірі 4374,87 доларів США, що за курсом НБУ від 16.04.2015 року складає 95284,65 грн., та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3654,33 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 349,64 доларів США; заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 151,64 доларів США; штрафів в сумах 11,48 доларів США (фіксована частина) та 207,78 доларів США (процентна складова).

У відповідності до заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 05.04.2019 року (а.с.16), направленої на адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, останній зазначив, що ОСОБА_2 копію заочного рішення суду від 16.06.2015 року не отримував, про наявність заочного рішення йому стало відомо в березні 2019 року з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв`язку з чим заявник просив направити на його адресу належним чином засвідчену копію заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2015 року у цивільній справі № 2/243/2323/2015 (єдиний унікальний № 243/4177/15-ц).

16.04.2019 року на адресу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 було направлено копію заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2015 року у цивільній справі № 2/243/2323/2015 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Банку було задоволено повністю, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 18.04.2007 року № GOGLGA40000403 у розмірі 4374,87 доларів США, що за курсом НБУ від 14.06.2015 року складає 95284,65 грн. Також даним рішенням суду вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку судовий збір в сумі 952,85 грн. (а.с.17, 18).

Відповідно до квитанції № RC_H1PQ585J0K6G1GV1C9T7YX (а.с.19) ОСОБА_2 03.06.2019 року сплатив на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму в розмірі 95284,65 грн. в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду по справі №243/4177/15-ц за кредитним договором № GOGLGA40000403.

Згідно з квитанцією № RC_K1PQ585J0K9M6T015FIR86 (а.с.19, зв. бік), ОСОБА_2 03.06.2019 року сплатив на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму в розмірі 952,85 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 85 коп.) в рахунок виплати судового збору за рішенням суду № 243/4177/15-ц.

У відповідності до квитанцій № 227284233, № 227284152 та № 0.0..1 від 21.08.2019 року шляхом здійснення валютно-обмінної операції було сплачено на користь АТ КБ «ПриватБанк» залишок заборгованості в сумі 20957,58 грн. в рахунок погашення боргу за договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року (а.с.20).

13.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила, у зв`язку з припиненням зобов`язань ОСОБА_2 за основним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, припинити іпотеку та зняти обтяження з іпотечного майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , шляхом звернення із заявою про припинення обтяження та скасування записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек на вказане нерухоме майно, а також повернути їй правовстановлюючі документи на належну їй квартиру за вищевказаною адресою. Вказану заяву відправлено до Банку 13.09.2019 року рекомендованим листом за номером накладної 421 (а.с.21, 22).

Згідно з роздрукованою інформацією з офіційного сайту Укрпошти - http://ukrposhta.ua, відправлення за № 421 було вручено адресату 19.09.2020 року. (а. с. 23)

13.09.2019 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами, адресованими на дві офіційні адреси місця розташування Банку - до м. Дніпро та м. Києва, в яких просив, у зв`язку з припиненням зобов`язань за основним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, припинити іпотеку та зняти обтяження з іпотечного майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , шляхом звернення із заявою про припинення обтяження та скасування записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек на вказане нерухоме майно. Вказані заяви відправлено до Банку 13.09.2019 року рекомендованими листами за номерами накладних 464 та 456. (а. с. 24, 26)

Згідно з роздрукованою інформацією з офіційного сайту Укрпошти - http://ukrposhta.ua, відправлення за № 464 було вручено адресату 17.09.2020 року, відправлення за № 456 було вручено адресату 19.09.2020 року (а.с.25, 27).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 187212718 від 01.11.2019 року (а.с.28, 29), на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №10679, посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Кінащук М.А., приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Алєєвою А.М. накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4828111, на підставі договору іпотеки, б/н, від 18.04.2007 року. Розмір основного зобов`язання - 11014,85 доларів США, строк виконання - 11.04.2017 року.

Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, укладеним між Банком та ОСОБА_2 , станом на 31.10.2019 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість на загальну суму в розмірі 2243,87 доларів США яка складається із: загального залишку заборгованості за процентами, в т.ч. за простроченими процентами, в сумі 2137,02 доларів США та штрафу (відсоток від суми заборгованості) в розмірі 106,85 доларів США (а.с.49-53).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи позиції Великої Палати Верховного Суду (у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 04.07.2018 року (справа №14-154цс18), від 31.10.2018 року (справа №202/4494/16-ц)), суд прийшов до висновку, що у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року по справі № 916/4692/15 (ЄДРСРУ № 80308706).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року станом на 31.10.2019 року, який був доданий відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» до відзиву на позовну заяву (а.с.49-53), незважаючи на прийняте 16.06.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області рішення про дострокове стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитним договором, відповідач продовжив безпідставно нараховувати відсотки на прострочену заборгованість та штраф.

Нарахування відсотків не припинилось навіть після закінчення строку дії кредитного договору, а саме - після 18.04.2017 року.

У відповідності до пп. пп. 5.3, 5.4 п. 5 Кредитного договору № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, вкладеного між Банком та ОСОБА_2 , припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України.

При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більше ніж на 30 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

В рішенні суд також зазначив, що наведеним вище рішенням суду (від 16.06.2015 року) вже стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, Банк скористався своїм право на дострокове повернення кредиту на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, і прийшов до висновку, що всі посилання Банку про правомірне нарахування відсотків на прострочену заборгованість за кредитним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року та штрафних санкцій є безпідставними.

Пославшись на надані позивачем копії квитанцій № RC_H1PQ585J0K6G1GV1C9T7YX, №RC_K1PQ585J0K9M6T015FIR86 від 03.06.2019 року та №227284233, №227284152, №0.0..1 від 21.08.2019 року, суд зазначив, що ОСОБА_2 здійснив повний розрахунок за кредитним договором GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, сплативши на користь Банку грошові кошти, присуджені до стягнення за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2015 року у цивільній справі № 2/243/2323/2020 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та прийшов до висновку про виконання останнім зобов`язань перед Банком за даним кредитним договором та їх припинення.

Відповідно до п.28 Договору іпотеки квартири від 18.04.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , термін дії договору - до повного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Такі саме умови припинення іпотеки в тому числі передбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до пп.18.11 п.18 розділу «Права та обов`язки сторін» Договору іпотеки квартири від 18.04.2007 року, Іпотекодавець зобов`язується до отримання Іпотекодавцем кредиту або на протязі трьох днів з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки згідно з п. 18.10 цього договору передати правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки на зберігання Іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за Кредитним договором.

З огляду на вищенаведене, враховуючи той факт, що в результаті повного розрахунку, здійсненого ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 16.06.2015 року, за кредитним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, даний договір, який є основним зобов`язанням, суд прийшов до висновку про припинення зобов`язання за даним договором, а отже, Договір іпотеки квартири від 18.04.2007 року, укладений між Банком та позивачем в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № GOGLGA40000403 від 18.04.2007 року, також припинив свою дію, та Банк, з огляду на умови пп. 18.11 п. 18 розділу «Права та обов`язки сторін» Договору іпотеки квартири від 18.04.2007 року, внаслідок остаточного погашення заборгованості за Кредитним договором зобов`язаний повернути Іпотекодавцю ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме - договір дарування квартири від 01.12.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Кінащук М.А. за № 10679.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про припинення договору іпотеки у зв`язку із виконанням зобов`язань за кредитним договором, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як вбачається із частини 1 статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Як встановлено судом, після звернення Банку до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту, змінився порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 127/4103/16-ц, провадження № 61-46751св18.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 03.06.2019р. повністю сплачено стягнуту за рішенням суду від 16.06.2015 року заборгованість за кредитним договором, тобто зобов`язання за даним договором виконано належним чином і в повному обсязі, оскільки інших вимог до позичальника на час сплати суми заборгованості пред`явлено не було. Дана обставина дозволяє дійти висновку про припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником на підставі ст.599 ЦК України.

Доводи відповідача АТ КБ «ПриватБанк» (які є і доводами апеляційної скарги) про те, що з дати визначення наявності простроченої заборгованості - 16.04.2015 року по дату її фактичного погашення - 03.06.2019 року, позивач несе обов`язок по сплаті суми боргу передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України за період з 16.04.2015 року по 03.06.2019 року, є безпідставними, оскільки відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, що він звертався до позивача з даною вимогою, або до суду з позовом про стягнення сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України і такий позов було задоволено.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Встановивши відсутність зобов`язань позивача по справі за кредитним договором укладеним з позивачем на час розгляду справи судом, колегія суддів вважає, що відсутні законні підстави для обмеження цивільного права щодо володіння, користування та розпорядження власністю і воно підлягає захисту у спосіб визначений позивачем.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач не позбавлений можливості пред`явити до позивача вимоги відповідно до статті 625 ЦК України за кредитним договором № GOGLGA 40000403 від 18.04.2007 року за період з 16.04.2015 року по 03.06.2019 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору відсутні.

Відомості про інші судові витрати сторонами не надані.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Судді: