УХВАЛА

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 583/3257/20

провадження № 61-6812ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. З 2012 року він фактично проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після укладення шлюбу він разом з відповідачкою проводив ремонтні та будівельні роботи у належному їй будинку.

Крім того зазначає, що ним виконувались усі необхідні роботи по господарству, придбавались необхідні матеріали та обладнання, техніка та меблі.

У середині березня 2020 року він поїхав у черговий рейс, оскільки з 2014 року працює водієм-далекобійником, повернувся додому 05 серпня 2020 року, але відповідачка не впустила його до будинку.

Вказує, що ОСОБА_3 змінила замок на вхідних дверях, не впускає його до житлового приміщення, іншого житла він не має, бажає проживати за своїм місцем реєстрації.

Відповідачка перешкоджає йому у користуванні житловим приміщенням, що порушує його права. Вважає, що він має право на рівних правах з відповідачкою користуватися житловим приміщенням.

Посилаючись на вказані обставини, просив зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні йому будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення його до вказаного будинку та передачі йому ключів від нього.

16 жовтня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області за клопотанням представника позивача залучив співвідповідачем у справі ОСОБА_1 - власника 198/300 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_2 рішенням від 20 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задовольнив.

Зобов`язав ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житлом, будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - (198/300 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що має характеристики: загальна площа 112,1 кв.м, житлова площа 58,2 кв.м, розташована на приватизованій земельній ділянці площею 0,0660 га, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:010:0021) та зобов`язав ОСОБА_1 , передати ОСОБА_2 дублікат ключів від вхідних дверей до нього.

Вселив ОСОБА_2 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . а саме у - (198/300 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що має характеристики: загальна площа 112,1 кв.м, житлова площа 58,2 кв.м, розташована на приватизованій земельній ділянці площею 0,0660 га, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:010:0021).

Стягнув з відповідачів на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі по 420,40 грн з кожного.

Постановою Сумського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року в даній справі залишено без змін.

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував, предмет позову, складність справи та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань випадки, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук