Справа № 629/4638/20
Провадження № 2/629/134/21
13.01.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Назарової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-
Позивач у судове засідання не з`явився, надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2017 року № 236 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 року №83-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Згідно довідки-розрахунку утримання коштів з військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 за втрату речового майна, строки носіння якого не вишли, № 67 станом на 27.03.2020 року становить 1602,40 грн., а саме: 1) куртка вітровологозахисна 1 шт. 235,75 грн.; 2) штани вітровологозахисні 1 шт. 115.05 грн.; 3) шапка зимова 1 шт. 9,18 грн.; 4) куртка костюмоутеплювач флісова 1 шт. 104,91 грн.; 5) фуфайка з коротким рукавом 2 шт. 39,09 грн.; 6) черевики з високими берцями тип Б пар. 199,50 грн.; 7) шарф-труба літній 1 к-т 2,73 грн.; 8) черевики з високими берцями тип В пар. 199,50 грн.; 9) сумка транспортна індивідуальна 1 шт. 503,47 грн.; 10) білизна тепла к-т 163,38 грн.; 11) труси 2 шт. 29,49 грн.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
Питання відшкодування шкоди завданої військовому майну, врегульовано Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 551 XIV (далі Статутів), зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно.
Пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Пунктами 2, 3, 4 Постанови Верховної Ради України № 243/95 ВР від 23.06.1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Пунктами 3, 32 постанови Кабінету Міністрів України №1444 від 28 жовтня 2004 року (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»(який діяв на час виникнення спірних правовідносин), було передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майна непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно. До інвентарного майна належать теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг і льотно-технічне обмундирування, засоби індивідуального захисту, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти. Інвентарне майно видається тільки у тимчасове користування (експлуатацію).
Фактичні обставини справи та надані належні документальні докази свідчать про те, що відповідач солдат ОСОБА_1 грубо порушивши вище зазначені вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2019 року № 366 солдата ОСОБА_1 , старшого навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 який 22.07.2019 року самовільно залишив частину, зняти з усіх видів забезпечення та припинити виплату грошового забезпечення.
Статями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте право).
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України,
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Суддя О.Г. Попов