Справа № 522/7612/21
Провадження № 2/522/6542/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 жовтня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Косіциної В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 (дев`яти тисячі) гривень до досягнення дитиною повноліття.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 12.11.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. За час знаходження в шлюбі, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати з матір`ю. Наразі, відповідач разом з дитиною не проживає, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Позивач утримує і виховує дитину одна. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини вона не зможе забезпечити одна, а батько, який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти у розмірі 9000 грн. щомісячно.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Позивач звільнена від сплати судового збору.

12 травня 2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі та встановлено порядок спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надав заяву про розгляд справи за її відсутності та її представника, вимоги просив задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи сповіщався належним чином за місцем реєстрації, що підтверджено поштовими повідомленнями, про поважність причин не явки суд не повідомив.

Відзив на позов відповідачем до суду не подавався.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в позовній заяві ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення, в даному випадку 25 жовтня 2021 року

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.08.2009 року. ЇЇ батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 , які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишилась проживати з матір`ю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 та факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини.

Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; (відповідно 50% від прожиткового мінімуму складають - 1197,5 грн.; 1255 грн.; 1309 грн. щомісячно).

Водночас, позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача 9000 гривень.

Проте, позивач у підтвердження своїх вимог про стягнення саме в такій сумі, не надала жодного доказу. Так, позивачем не надано жодних документів чи хоча б обґрунтувань щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини. Суду не представлено доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, його місця роботи, наявність у нього грошових коштів або вчинення ним значних витрат, що могло б слугувати підставою для визначення аліментів саме в такому розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку.

Разом з тим, судом зроблено запит інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , згідно якого у відповідача наявна земельна ділянка площею 1 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а відтак суд вважає, що відповідач має можливість отримувати певний дохід від використання вказаного майна.

Враховуючи визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів та відсутності заперечень відповідача щодо розміру, виходячи з найкращих інтересів дитини і необхідності забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, з огляду на рівні обов`язки батьків по утриманню своїх дітей, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише у розмірі 4000 гривень щомісячно і задовольняє їх.

В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позовом позивачка звернулась до суду 29 квітня 2021 року подавши його безпосередньо до канцелярії суду.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та пропорційно задоволеним вимогам становить 4000 грн./9000грн. х908,00 грн.=404 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 29 квітня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в сумі 404 (чотириста чотири) гривні 00 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25 жовтня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.

25.10.2021