Провадження № 2/761/7899/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва, у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

В квітні 2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Національний депозитарій України», в якому просила суд: витребувати із чужого незаконного володіння, шляхом розпоряджень відповідача, всіх акцій котрі належали позивачу та були списані з рахунку в цінних паперах позивача на підставі розпоряджень відповідача до депозитарної установи ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС УКРАНА» 05 квітня 2018р., 18 травня 2018р. та 11 червня 2019р.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що:

- 05 квітня 2018р. ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» було отримано розпорядження від відповідача на перерахування з рахунку позивачки в цінних паперах простих іменних акцій ПрАТ «ПІВНГЗК», код ISIN UA в кількості 105700 штук на рахунок в цінних паперах 300517-CY20003532 BARLENCO LTD (БАРЛЕНКО ЛТД);

-18 травня 2018р. ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» було отримано розпорядження від відповідача на перерахування з рахунку позивачки в цінних паперах простих іменних акцій ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», код ISIN UA в кількості 17700 штук на рахунок в цінних паперах 300517-CY20003532 BARLENCO LTD (БАРЛЕНКО ЛТД);

-11 червня 2019р. ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» було отримано розпорядження від відповідача на перерахування з рахунку позивачки в цінних паперах простих іменних акцій ПрАТ «Полтавський ГЗК», код ISINUA в кількості 1100 штук на рахунок в цінних паперах 403543-CH20011394 FERREXPO AG.

Всі вказані перерахування з рахунку позивачки в цінних паперах простих іменних акцій, на думку сторони позивача, були зроблені на підставі публічних безвідкличних вимог та без її дозволу. На підтвердження зазначених обставин, стороною позивача було надано копії довідок, виданих депозитарною установою ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» №1086 - № 1087 від 01 квітня 2021р.

На думку сторони позивача, публічна безвідклична вимога щодо викупу акцій (яка є одностороннім правочином, спрямованим на заволодіння акціями) не відповідає закону, а отже порушує публічний порядок, а тому є нікчемною.

Також позивачка у позовній заяві зазначила, що оскільки акції вже були переведені з її рахунку на рахунки заявників, але заявники не вправі були із такою вимогою звертатися і визначена ціна акцій не відповідає справедливій ринковій ціні, то заявники вимоги набули майно позивачки без достатньої правової підстави.

Також сторона вважає, що відповідно до п.7 глави 2 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням НКЦПФР від 13 квітня 2013р. №735 (далі по тексту - Положення), безумовні операції щодо цінних паперів/прав на цінні папери здійснюються на підставі наданих депозитарній установі та/або Центральному депозитарію оригіналів або копій, зокрема, судового рішення.

З огляду на вказані приписи Положення, а також керуючись ст.1, 1212, 228 ЦК України, позивачка просила суд позов задовольнити, оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021р. було відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

21 вересня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позовні вимоги до відповідача є безпідставними, не підтвердженими жодними належними доказами, відповідач не є належним відповідачем у справі, оскільки не є особою, яка була стороною публічних безвідкличних вимог (як правочинів), та особою, яка є власником акцій, що вибули з власності стороні позивача.

Крім того, сторона відповідача звертала увагу суду, що зі змісту позову та доданих до нього довідок депозитарної установи, яка обслуговувала рахунок у цінних паперах позивачки, акції вибули із власності сторони, внаслідок пред`явлення певними особами публічних безвідкличних вимог відповідно до ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства». Також, відповідач у відзиві вказував, що правочином, внаслідок якого акції вибули з володіння позивачки, є саме публічні безвідкличні вимоги, заявлені саме Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) та FERREXPO AG відповідно до ст.652 Закону України «Про акціонерні товариства». При цьому, вибуття з власності позивачки акцій ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та ПрАТ «ПІВНГЗК» відбулося вже понад трьох років тому назад, внаслідок чого за вимогами, пов`язаним із зазначеними акціями, сплив строк позовної давності і про сплив такого строку позовної давності та застосування наслідків спливу строку позовної давності відповідач заявив у відзиві відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Також відповідач зазначив, що підставою для вибуття акцій з власності позивачки є саме пред`явлена певною особою (заявником) публічна безвідклична вимога, а набувачем акцій (особою, яка набуває право власності на акції) є саме заявник такої публічної безвідкличної вимоги. При цьому, відповідач є лише Центральним депозитарієм цінних паперів відповідно до Закону України «Про депозитарну систему України» та є лише однією з осіб, яка обслуговує операції, пов`язані із пред`явленням публічної безвідкличної вимоги, в системі депозитарного обліку, та не є ані ініціатором вибуття акцій з власності позивачки, ані особою, яка вчинила правочин щодо акцій, ані набувачем акцій (їх новим власником).

До того ж, відповідач у відзиві зазначив, що облік прав на цінні папери конкретного власника відповідно ч. 1 ст.6 Закону України «Про депозитарну систему України» ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами, а не Центральним депозитарієм.

Відповідач також посилався, в обґрунтування свого відзиву на ч. 2 ст. 6 Закону України «Про депозитарну систему України», відповідно до якої внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника (крім встановлених НКЦПФР випадків стосовно цінних паперів, права на які обліковуються на рахунку номінального утримувача) здійснюється виключно депозитарними установами (у визначених законодавством випадках - Національним банком України або депозитаріями-кореспондентами), в установленому НКЦПФР порядку на підставі, зокрема, судового рішення або рішення уповноваженого законом державного органу чи його посадової особи.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на підставі довідок депозитарної установи ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» №1086 - № 1088 від 01 квітня 2021р. як особи, яка обслуговувала рахунок у цінних паперах позивачки, що акції вибули із власності позивачки, внаслідок пред`явлення наступними особами публічних безвідкличних вимог відповідно до ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства», а саме:

- акції ПрАТ «ПІВНГЗК» вибули з власності Позивача 05.04.2018 року внаслідок пред`явлення публічної безвідкличної вимоги Barlenco Ltd (Барленко ЛТд);

- акції ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» вибули з власності Позивача 18.05.2018 року внаслідок пред`явлення публічної безвідкличної вимоги Barlenco Ltd (Барленко ЛТд);

- акції ПРАТ «Полтавський ГЗК» вибули з власності Позивача 11.06.2019 року внаслідок пред`явлення публічної безвідкличної вимоги FERREXPO AG.

Таким чином, вбачається, що правочином, внаслідок якого акції вибули з володіння позивачки, є саме публічні безвідкличні вимоги, заявлені саме Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) та FERREXPO AG відповідно до ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства».

Згідно з ч. 8. ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства» публічна безвідклична вимога розміщується акціонерним товариством на своєму веб-сайті та у базі даних особи, яка провадить діяльність із оприлюднення регульованої інформації від імені учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків, протягом наступного робочого дня з дня її отримання акціонерним товариством. Згідно з ч.10 цієї статті, акціонерне товариство протягом п`яти робочих днів з дня отримання від Центрального депозитарію цінних паперів переліку акціонерів зобов`язане надіслати кожному акціонеру, акції якого придбаваються, копію публічної безвідкличної вимоги. Акціонерне товариство зобов`язане також надати акціонеру на його вимогу засвідчену товариством копію надісланої публічної безвідкличної вимоги, а також реквізити банківської установи, в якій відкрито рахунок умовного зберігання (ескроу), та реквізити такого рахунка.

Крім того, пунктом 4 глави 3 розділу V Положення встановлено, що кожна депозитарна операція проводиться Центральним депозитарієм або депозитарною установою на підставі документів, визначених пунктом 1 глави 2 цього розділу, і закінчується складанням звіту та/або повідомлення про її виконання. Звітом про виконання депозитарної операції може бути виписка або довідка з рахунку в цінних паперах, якщо це встановлено внутрішніми документами Центрального депозитарію, депозитарної установи та відповідним договором (договором про обслуговування рахунку в цінних паперах, договором про надання послуг з обслуговування рахунку в цінних паперах номінального утримувача, депозитарним договором, договором про обслуговування випусків цінних паперів, договором про кореспондентські відносини).

Процедура обов`язкового продажу акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій, обумовлена в ст.652 Закону України «Про акціонерні товариства».

Так, згідно з абзацом другим ч. 4 вказаної статті 652 Закону у разі подання до акціонерного товариства особою (особи, що діють спільно), яка внаслідок придбання акцій акціонерного товариства з урахуванням кількості акцій, які належать їй та її афілійованим особам, стала (прямо або опосередковано) власником домінуючого контрольного пакета акцій, публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій акціонерного товариства (далі - публічна безвідклична вимога) всі акціонери акціонерного товариства, крім осіб, що діють спільно із такою особою, та її афілійованих осіб, та саме товариство зобов`язані у безумовному порядку продати належні їм акції цього акціонерного товариства заявнику вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій цього товариства (далі - заявник вимоги).

Відповідно до ч. 10 цієї статті, наступного робочого дня з дня отримання товариством публічної безвідкличної вимоги засвідчена копія такої вимоги разом із засвідченою копією договору, укладеного між заявником вимоги та банківською установою, в якій відкрито рахунок умовного зберігання (ескроу) (далі по тексту - договір ескроу), надсилаються товариством до НКЦПФР та Центрального депозитарію цінних паперів.

З дня отримання Центральним депозитарієм цінних паперів від акціонерного товариства засвідченої ним копії публічної безвідкличної вимоги та засвідченої копії договору ескроу, Центральний депозитарій цінних паперів, згідно з частиною 10 статті 652 Закону України «Про акціонерні товариства», у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України:

1) наступного робочого:

- встановлює обмеження на здійснення операцій у системі депозитарного обліку з акціями товариства;

- надає депозитарним установам, на рахунках яких обліковуються акції цього товариства, копію публічної безвідкличної вимоги разом із засвідченою копією договору, укладеного між заявником вимоги та банківською установою, в якій відкрито рахунок умовного зберігання (ескроу);

- розміщує публічну безвідкличну вимогу на своєму веб-сайті.

2) протягом трьох робочих днів складає перелік акціонерів товариства та надсилає його товариству.

Відповідно до абзацу першого ч. 14 ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства» Центральний депозитарій протягом трьох робочих днів з дня отримання від товариства інформації про перерахування в повному обсязі грошових сум за акції, що придбаваються заявником вимоги, в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему, здійснює зняття обмеження, встановленого відповідно до пункту 1 ч. 10 ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства», та забезпечує переведення депозитарними установами прав на відповідні акції з рахунків їхніх власників на рахунок заявника вимоги.

Абзацом другим ч. 14 ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що Центральний депозитарій у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, здійснює зняття обмеження, встановленого відповідно до пункту 1 ч. 10 цієї ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства», у разі неотримання від товариства інформації про те, що заявник вимоги надав документи, що підтверджують оплату акцій, які придбаваються, протягом одного робочого дня після 90 календарних днів з дня отримання Центральним депозитарієм від товариства публічної безвідкличної вимоги.

Підпунктом 11 пункту 1 глави 2 розділу V Положення обумовлено, що обслуговування операцій щодо цінних паперів, у тому числі обслуговування обігу цінних паперів, проведення розрахунків у цінних паперах за правочинами щодо цінних паперів, здійснюється Центральним депозитарієм, депозитарними установами шляхом проведення на рахунках у цінних паперах облікових операцій, зокрема, у разі переведення прав на акції певного акціонерного товариства на рахунок у цінних паперах заявника публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій цього товариства (далі - заявник вимоги) відповідно до статті 652 Закону України «Про акціонерні товариства» у наступному порядку:

-депозитарною установою, яка обслуговує рахунок у цінних паперах заявника вимоги, на цьому рахунку - за розпорядженням заявника вимоги та розпорядженням та/або повідомленням Центрального депозитарію, сформованим на підставі отриманого від відповідного товариства повідомлення про перерахування заявником вимоги банківській установі грошових сум у повному обсязі за акції, що ним придбаваються, на рахунок умовного зберігання (ескроу), бенефіціарами якого є акціонери цього товариства, у яких придбаваються акції (їхні спадкоємці, або правонаступники, або інші особи, які відповідно до законодавства мають право на отримання коштів) (далі - рахунок ескроу), за формою, встановленою внутрішніми документами Центрального депозитарію (далі - повідомлення про перерахування коштів). Разом з розпорядженням заявник вимоги надає депозитарній установі копію публічної безвідкличної вимоги про придбання ним акцій у всіх власників акцій товариства (далі - публічна безвідклична вимога). Розпорядження, що надається заявником вимоги, має містити наказ про зарахування/переказ на рахунок у цінних паперах заявника вимоги прав тільки на ті акції товариства, що придбаваються заявником вимоги;

-депозитарними установами, які обслуговують рахунки в цінних паперах власників акцій відповідного товариства, в яких заявником вимоги придбаваються ці акції, та депозитаріями-кореспондентами, якщо на рахунках цих осіб обліковуються акції товариства, що придбаваються заявником вимоги, - за розпорядженням та/або повідомленням Центрального депозитарію;

-Центральним депозитарієм - за розпорядженням депозитарної установи, яка обслуговує рахунок у цінних паперах заявника вимоги, та/або відповідним повідомленням цієї депозитарної установи, якщо всі акції, що придбаваються заявником вимоги обліковуються в цій депозитарній установі, на підставі отриманих від товариства повідомлення про перерахування коштів та документа від банківської установи, що підтверджує зарахування грошових сум за акції, що придбаваються, на рахунок ескроу (далі - документ банку про оплату акцій).

При цьому, згідно з підпунктом 11 пункту 1 глави 2 розділу V Положення зазначені операції мають бути виконані Центральним депозитарієм та відповідними депозитарними установами протягом трьох робочих днів з дня отримання Центральним депозитарієм від відповідного товариства повідомлення про перерахування коштів та документа банку про оплату акцій у порядку, встановленому Правилами та іншими внутрішніми документами Центрального депозитарію, а також умовами депозитарного договору, за умови відсутності в Центральному депозитарії інформації від уповноваженої особи НКЦПФР про порушення заявником вимоги передбачених статтею 652 Закону України «Про акціонерні товариства» вимог щодо здійснення публічної безвідкличної вимоги.

Таким чином, з норм ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.п. 11 пункту 1 глави 2 розділу V Положення вбачається, що підставою для вибуття акцій з власності позивачки були саме публічні безвідкличні вимоги, пред`явлені заявниками вимог Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) та FERREXPO AG, а набувачем акцій (особою, яка набула право власності на акції) є саме заявник відповідної публічної безвідкличної вимоги , а саме: Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) та FERREXPO AG.

Відповідач, з огляду на норми Закону України «Про депозитарну систему України», є Центральним депозитарієм цінних паперів, тобто особою, яка обслуговує операції, пов`язані із пред`явленням публічних безвідкличних вимог, в системі депозитарного обліку, та як встановлено, не був ані ініціатором вибуття акцій з власності позивачки, ані особою, яка вчинила правочин щодо акцій, ані набувачем акцій (їх новим власником).

При цьому, відповідно до ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства» та пункту 1 глави 2 розділу V Положення саме по собі подання Центральним депозитарієм розпоряджень депозитарній установі ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна» про перерахування акцій позивачки на відповідний рахунок заявника публічної безвідкличної вимоги не є підставою, на якій акції вибули із власності позивачки, а лише є процедурою обслуговування такої підстави в системі депозитарного обліку, яка обумовлена нормативно-правовими актами Комісії.

Вказані твердження підтверджуються також і самою позивачкою в позовній заяві.

Право власника витребувати майно із чужого незаконного володіння обумовлено ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, позов з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння повинен пред`являтися саме до особи, яка наразі є власником майна і на думку позивача незаконно/без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначене також підтверджується й висновками Верховного Суду, в постанові від 27 серпня 2019р. у справі № 925/366/18.

Також Верховний Суд зазначав, у постанові від 23 грудня 2020р. у справі № 910/14516/18, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було протиправно відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до набувача цього майна з підстав, передбачених ст. 387 ЦК України.

Власник з дотриманням вимог ст. ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова ВП Верховного Суду від 14 листопада 2018р. у справі № 183/1617/16).

Крім того, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, яка застосовується до вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння, саме особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, саме до відповідача, стороною позивача протягом всього часу розгляду справи в суді в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу того, що безпосередньо відповідач є наразі власником акцій, що вибули з власності позивачки, та/або незаконно заволодів цими акціями та/або набув ці акції у власність без достатньої правової підстави. Разом з тим, надані стороною позивача до позовної заяви документи, зокрема довідки депозитарної установи ТОВ «ФРІДОМ ФІНАНС Україна», свідчать, що акції, що вибули з власності позивачки, перейшли у власність саме до заявників публічних безвідкличних вимог: Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) та FERREXPO AG відповідно.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України )

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з ч. 2 цієї статті якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій ст. 51 ЦПК України, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу.

Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Зазначений висновок висловлено ВП Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц, аналогічні правові висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020р. в справі № 705/3876/18, від 19 серпня 2020р. в справі № 639/6295/16-ц, від 14 липня 2020р. в справі № 686/23977/18, від 08 липня 2020р. в справі № 612/808/18.

За змістом ст. 387 та ст.1212 ЦК України позов про витребування майна з чужого незаконного володіння повинен пред`являтися саме до особи, яка наразі є власником майна і на думку позивача незаконно/без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не є належним відповідачем за вказаним позовом, оскільки не є власником/володільцем акцій, які вибули з власності позивачки, а також не є тією особою, на яку згідно зі ст. 1212 ЦК України покладений обов`язок щодо повернення майна з чужого незаконного володіння.

Щодо тверджень сторони позивача про те, що відповідач вправі провести безумовну операцію з повернення акцій позивачці, шляхом виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про депозитарну систему України» встановлено, що рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства. Рахунок у цінних паперах депонента відкривається Національним банком України при провадженні ним депозитарної діяльності депозитарної установи на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах особам, визначеним Національним банком України за погодженням з Комісією відповідно до закону.

Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому НКЦПФР порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

Частиною 1 ст.16 цього Закону передбачено, що клієнтами Центрального депозитарію є емітенти, Національний банк України, депозитарні установи, депозитарії-кореспонденти, клірингові установи, оператори організованих ринків капіталу та інвестиційні фірми.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про депозитарну систему України» обумовлено, що облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами, номінальними утримувачами чи їх клієнтами.

Відповідно до ч. 2. цієї статті внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника (крім встановлених НКЦПФР випадків стосовно цінних паперів, права на які обліковуються на рахунку номінального утримувача) здійснюється виключно депозитарними установами (у визначених законодавством випадках - Національним банком України або депозитаріями-кореспондентами), в установленому НКЦПФР порядку на підставі:

-інформації, що подається Центральним депозитарієм, у разі вчинення правочину щодо цінних паперів на організованих ринках капіталу щодо цінних паперів, облік яких відповідно до компетенції, встановленої цим Законом, веде Центральний депозитарій;

-інформації, що подається Національним банком України, у разі вчинення правочину на організованих ринках капіталу щодо цінних паперів, облік яких відповідно до компетенції, встановленої цим Законом, веде Національний банк України;

-інформації, що подається Національним банком України у разі встановлення ним факту вчинення нікчемного правочину або тимчасової заборони використання права голосу щодо відповідних акцій банку згідно із Законом України «Про банки і банківську діяльність»;

-інформації, що подається Центральним депозитарієм, у разі вчинення поза організованими ринками капіталу правочину щодо цінних паперів, облік яких відповідно до компетенції, встановленої цим Законом, веде Центральний депозитарій, з додержанням при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати»;

-інформації, що подається Національним банком України, у разі вчинення поза організованими ринками капіталу правочину щодо цінних паперів, облік яких відповідно до компетенції, встановленої цим Законом, веде Національний банк України, з додержанням при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати»;

-розпорядження, що подається кожним депонентом, що є стороною правочину, - у разі вчинення депонентами депозитарної установи правочину щодо цінних паперів поза організованими ринками капіталу без додержання при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати»;

-розпорядження, що подається депонентом та Центральним депозитарієм або Національним банком України у разі вчинення депонентами різних депозитарних установ правочину щодо цінних паперів поза організованими ринками капіталу без додержання при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати»;

-документів, визначених НКЦПФР, у разі якщо стороною правочину щодо цінних паперів, що вчиняється поза організованим ринком капіталу без додержання при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати», є клієнт (клієнт клієнта) номінального утримувача;

-розпорядження та інших документів (у випадках, встановлених НКЦПФР), що подаються депонентом, - у разі встановлення або зняття обмеження прав на цінні папери та прав за цінними паперами відносно прав цього депонента;

-документів, визначених НКЦПФР, у разі спадкування, правонаступництва чи в інших установлених НКЦПФР випадках;

-судового рішення або рішення уповноваженого законом державного органу чи його посадової особи.

Документом, який визначає порядок провадження депозитарної діяльності Центральним депозитарієм цінних паперів та депозитарними установами з надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах, порядку проведення операцій на рахунках у цінних паперах та їх видів, порядку внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника, є саме Положення.

Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу I Положення безумовна операція з управління рахунком у цінних паперах - це списання, зарахування або переказ цінних паперів, прав на цінні папери на рахунку у цінних паперах клієнта Центрального депозитарію, власника цінних паперів, нотаріуса, на депозит якого зараховано цінні папери, номінального утримувача без його розпорядження під час проведення емітентом операцій з цінними паперами (у випадках, передбачених законодавством), а також у зв`язку зі зміною дієздатності (обмеження дієздатності або визнання особи недієздатною), внаслідок передачі цінних паперів у спадщину та в інших випадках, які передбачені законодавством України;

Пунктом 7 глави 2 розділу V Положення встановлено, безумовні операції щодо цінних паперів/прав на цінні папери здійснюються на підставі наданих депозитарній установі та/або Центральному депозитарію оригіналів або копій:

-судового рішення або рішення уповноваженого законом державного органу чи його посадової особи, виконавчих документів, визначених законом, під час здійснення виконавчого провадження;

-свідоцтва про право на спадщину та договору (правочину) про поділ спадкового майна (за наявності);

-свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя;

-документів, що посвідчують виконання корпоративних операцій емітента (у випадках, передбачених законодавством);

-розпорядження уповноваженої особи НКЦПФР про скасування реєстрації випуску цінних паперів (у зв`язку з визнанням їх емісії недійсною, припиненням акціонерного товариства чи пайового інвестиційного фонду, виконанням судового рішення або рішення уповноваженого законом державного органу чи його посадової особи);

-рішення НКЦПФР щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів щодо цінних паперів певного власника;

-копій документів, що підтверджують передачу майна юридичної особи, яке залишилося після задоволення вимог кредиторів у процесі ліквідації юридичної особи, учасникам відповідної юридичної особи;

-інших документів, визначених законодавством України.

При цьому, пунктом 7 глави 2 розділу V Положення №735 чітко встановлено, що безумовні операції з управління рахунком у цінних паперах щодо певної кількості прав на цінні папери, що обліковуються на рахунку в цінних паперах власника/нотаріуса, можуть здійснюватися тільки депозитарною установою.

Якщо зазначені вище документи не містять усіх необхідних реквізитів для виконання безумовної операції та/або їх оформлення не відповідає вимогам законодавства, Центральний депозитарій та/або депозитарна установа мають право вимагати надання необхідної інформації.

Пунктом 5 глави 3 розділу V Положення також встановлено, що розпорядження та документи, що підтверджують правомірність здійснення депозитарних операцій Центральним депозитарієм або депозитарними установами, повинні повністю розкривати зміст виконання операцій за рахунками в цінних паперах. Якщо розпорядження та документи не містять усіх необхідних даних для виконання депозитарних операцій, Центральний депозитарій, депозитарна установа мають право відмовити у виконанні операції та вимагати надання необхідної інформації.

З огляду на вище викладене, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про депозитарну систему України» та пункту 7 глави 2 розділу V Положення внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника (списання, зарахування тощо цінних паперів) може бути здійснене тільки депозитарною установою, зокрема, як безумовна операція на підставі рішення суду. При цьому, таке рішення суду повинно розкривати суть операції, яку повинна провести депозитарна установа, а саме: з якого саме рахунку списати цінні папери (зокрема, номер рахунку, назву депозитарної установи, в якій відкритий такий рахунок) та на який рахунок у цінних паперах перерахувати цінні папери (зокрема, номер рахунку, назву депозитарної установи, в якій відкритий такий рахунок).

Позивачки, заявивши до відповідача вимогу про витребування із чужого незаконного володіння, шляхом розпоряджень Відповідача, всіх акцій, котрі належать Позивачу, не зазначив суть безумовної операції, яку вважає за необхідне ініціювати на підставі рішення суду, а саме які розпорядження та кому саме повинні бути подані, що повинно бути зазначено в цих розпорядженнях, з якого рахунку в цінних паперах повинні бути списані цінні папери та на який саме рахунок у цінних паперах перераховані. При цьому, суд не вправі визначити вказані питання самостійно, оскільки вийде за межі позовних вимог, що буде порушенням норм ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Суд також не бере до уваги твердження позивачки про те, що публічні безвідкличні вимоги, заявлені Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) щодо акцій ПрАТ «ПІВНГЗК» та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», та FERREXPO AG щодо акцій ПРАТ «Полтавський ГЗК» порушують публічний порядок, а отже є нікчемними, з огляду на наступне.

Процедура обов`язкового продажу акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій, обумовлена в ст. 652 Закону України «Про акціонерні товариства». Вказані норми Закону України «Про акціонерні товариства» не визнані неконституційними у встановленому порядку.

Крім того, в постанові ВП Верховного Суду від 24 листопада 2020р. у справі № 908/137/18, зазначено наступні правові позиції, а саме:

-«7.15. Україна виконуючи обов`язки з адаптації її корпоративного законодавства до законодавства Європейського Союзу, запровадила інститути витіснення та примусового продажу (squeeze-out і sell-out). Таке запровадження має більш широкий характер, аніж це передбачено мінімальними стандартами Директиви про поглинання: ці інститути були запроваджені щодо всіх акціонерних товариств, а не тільки тих, акції яких знаходяться в обігу на регульованому ринку; вони були запроваджені не лише у зв`язку із пропозицією про поглинання і після його завершення та стосувалися всіх акціонерних товариств, які на дату набрання чинності Законом України «Про акціонерні товариства» мали серед акціонерів власника домінуючого контрольного пакета акцій акціонерного товариства. Водночас Україна застосувала вищий відсоток володіння акціями (95 %), який надає акціонеру право на сквіз-аут, порівняно з мінімально дозволеним Директивою (90 %).

-«7.17. Виконуючи міжнародні зобов`язання України за Угодою, Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах», яким доповнено Закон України «Про акціонерні товариства» статтею 65-2.

-7.18. Відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» протягом 90 днів з дня подання повідомлення відповідно до частини другої цієї статті та за умови виконання нею дій, передбачених статтею 65 або 65-1 цього Закону, особа, яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій, або будь-яка її афілійована особа, або уповноважена особа має право надіслати до товариства публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій товариства. У разі подання до товариства публічної безвідкличної вимоги всі акціонери акціонерного товариства, крім осіб, що діють спільно із такою особою, та її афілійованих осіб, та саме товариство зобов`язані у безумовному порядку продати належні їм акції цього товариства заявнику вимоги.

-7.19. Відповідно до частини дев`ятої статті 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» заявник вимоги сплачує ціну акцій акціонерам шляхом перерахування грошових сум банківській установі, в якій заявником вимоги відкрито рахунок умовного зберігання (ескроу), бенефіціарами якого є акціонери, у яких придбаваються акції.

-7.20. Зазначеними нормами Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено примусове відчуження міноритарними акціонерами належних їм акцій на вимогу власників домінуючого контрольного пакета акцій.

-7.21. Запровадження державою зазначеного законодавчого регулювання зумовлено наявністю інтересів суспільства у сталому функціонуванні та розвитку акціонерних товариств, що забезпечує робочі місяця та сплату податків у державі, зростанні інвестиційної привабливості акціонерних товариств, зменшенні корпоративних конфліктів, рейдерства тощо. Зазначене вимагає належного рівня корпоративного управління та мінімізації пов`язаних із цим витрат, необхідних, зокрема, для підтримання інфраструктури, пов`язаної зі скликанням загальних зборів акціонерного товариства або з реалізацією акціонерами своїх інших прав та повноважень.»

-«7.23. Власник домінуючого контрольного пакета акцій при прийнятті рішення про примусовий викуп акцій та надісланні відповідної вимоги про придбання акцій повинен мати легітимну мету позбавлення міноритарних акціонерів права власності на належні їм акції, яка підлягає перевірці судом у разі виникнення відповідного спору.

-7.24. Отже, у разі оскарження міноритарними акціонерами процедури примусового відчуження належних їм акцій суд має встановити: 1) чи проводилась ця процедура відповідно до норм закону; 2) чи здійснювалась вона з легітимною метою, а саме чи відповідали мотиви мажоритарних акціонерів суспільним інтересам у запровадженні цієї процедури; 3) чи є запропонована міноритарним акціонерам вартість викупу акцій справедливою, та відповідно, чи дотриманий критерій пропорційності втручання у права позивачів.»

Стверджуючи в позовній заяві про те, що публічні безвідкличні вимоги, заявлені Barlenco Ltd (Барленко ЛТд) щодо акцій ПрАТ «ПІВНГЗК» та ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», а також публічна безвідклична вимога, заявлена FERREXPO AG щодо акцій ПРАТ «Полтавський ГЗК», внаслідок яких акції вибули з власності позивачки, є такими, що порушують публічний порядок, а отже є нікчемними, сторона позивача не надала суду жодних доказів, які б підтверджували такі твердження сторони.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з відповідача не підлягають стягненню понесенні стороною позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 387, 388, 609, 1212 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул Тропініна, 7-Г) про витребування майна із чужого незаконного володіння - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 вересня 2021р.

Суддя: