Справа №265/7420/21
Провадження №2/265/1633/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/7420/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за участі позивача - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 березня 2018 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільного для сторін малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Натомість, на теперішній час він знову одружився та у нього народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син, ОСОБА_4 . Крім того його дружина наразі перебуває у декретній відпустці, тому він змушений утримувати молодшого сина та дружину. Додавав, що у його дружини також є старший син, 2012 р. н., а позивач також утримує свою непрацездатну матір, 1936 р. н. На підставі переліченого та ст. 192 СК просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 березня 2018 року на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , з розміру 1/4 частки до розміру 1/6 частки від його заробітку.

Позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні, підтримуючи заявлений позов, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві до суду та просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачка, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилась за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленою про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у її відсутність.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 1999 року ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_2 , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », актовий запис № 160, виконаний Жовтневим відділом РАЦС м. Маріуполя Донецької області (а. с. 13).

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 25 липня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 607 від 25 липня 2008 року, батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 11).

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 липня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а. с. 8).

З судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя від 28 березня 2018 року по справі № 265/2191/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були стягнуті аліменти в розмірі з 1/4 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9).

Також суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 серпня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227 від 8 серпня 2018 року (а. с. 15).

На підставі свідоцтва про народження, виданого 27 листопада 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 824 від 27 листопада 2019 року, батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а. с. 10).

Крім цього за свідоцтвом про народження, виданим 3 січня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУ юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 6 від 3 січня 2013 року, батьками якого зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_9 (а. с. 12).

Також на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 21 листопада 2016 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 було розірвано, внаслідок чого дружині було змінено прізвище на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до довідки від 5 серпня 2021 року ПАТ «МК «Азовсталь» вбачається, що ОСОБА_1 працює на такому підприємстві машиністом тепловозу та якому було нарахована без утримання обов`язкових платежів за період з серпня 2020 року по липень 2021 року заробітна плата в сумі 309817,21 грн., що дорівнює середньомісячному доходу близька 25818,10 грн. ((29547,74 + 20014,56 + 28409,98 + 23207,13 + 24341,72 + 30806,85 + 21396,15 + 21241,69 + 22356,98 + 30031,20 + 54803,05 + 3660,16) / 12 = 25818,10), з яких він сплачує аліменти у середньому на місяць 5195,14 грн. (62341,71 / 12 = 5195,14).

Отже, враховуючи середньомісячний розмір аліментів, що утримуються у позивача на користь відповідачки вбачається, що фактично ОСОБА_1 виплачується дохід у середньому на місяць 20780,56 грн. (5195,14 х 4 = 20780,56).

За змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд з огляду на викладене зауважує, що відсутність належного доходу позивача не звільняє його від обов`язку утримувати свого малолітнього сина, ОСОБА_3 .

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18 та у постанові від 7 листопада 2018 року по справі № 355/511/17.

Також суд зазначає, що зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я та в інших випадках, передбачених СК.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з 1 липня 2021 року становить для дітей у віці від 6 до 18 років - 2510 грн.) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня 2021 року - 2510 грн., а з 1 грудня 2021 року - 2618 грн.

Враховуючи наведені норми, мінімальний рекомендований розмір аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , 2008 р. н., становить наразі 2510 грн.

Суд також зважає на те, що розмір доходу відповідача за матеріалами справи дорівнює на місяць 20780,56 грн., а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 липня 2021 року становить в розмірі 2379 грн. (з 1 грудня 2021 року - 2481 грн.)

Суд при цьому вказує, що доказів утримання непрацездатної матері позивачем ОСОБА_1 суду не надав, оскільки ним не було підтверджено родинні відносини із ОСОБА_15 , а також не доведено їх спільне проживання та її необхідність в матеріальному утриманні.

Також суд зауважує, що обов`язок з утримання дитини дружини позивача, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , покладається за законом не на ОСОБА_1 , а на батьків такої дитини, бо є їх обов`язком.

При цьому самі по собі факти одруження позивача та народження у нього дитини, що свідчить про зміну його сімейного стану, не є доказом погіршення від цього його майнового положення, що саме є підставою для зменшення розміру аліментів.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти на свого сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від своїх доходів, оскільки після відрахування вказаних сум аліментів, дохід позивача залишатиметься більше від прожиткового мінімуму, встановленого законом (20780,56 - 5195,14 = 15585,42).

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 766/47/16-ц.

Крім того суд звертає увагу та те, що за відомостями Головного управління статистики у Донецькій області середньомісячна заробітна плата на одного працівника у Донецькій області за червень 2021 року становила 14988 грн., що майже дорівнює доходу позивача після проведення з нього утримання аліментів на користь відповідачки.

Таким чином суд зазначає, що наявність на утриманні ОСОБА_1 дружини, яка має із позивачем також на утриманні спільну для них дитину, не доводять необхідність зменшення розміру аліментів, визначеного відповідно до положень СК, без підтвердження позивачем погіршення його матеріального стану, що, у свою чергу, не сприятиме належному забезпеченню його малолітнього сина, ОСОБА_3 , та інтересам такої дитини.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 9 серпня 2018 року по справі № 640/10064/16-ц.

Враховуючи наведені норми, зважаючи на те, що позивачем не було доведено факт того, що його матеріальний стан погіршився з часу стягнення з нього аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , за судовим наказом від 28 березня 2018 року, а зміна сімейного стану платника аліментів суттєво вплинула на його можливість утримувати малолітнього сина, ОСОБА_3 , то суд вважає, що ОСОБА_1 не довів у суді підстави, передбачені ст. 192 СК, для зміни розміру аліментів, що був визначений судовим наказом від 28 березня 2018 року.

Отже, на підставі викладеного обґрунтування суд дійшов переконання про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина сторін, ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25 жовтня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Суддя