Справа № 503/1050/20
Провадження № 2/503/24/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Калашнікової Т.О.,

за участю:

секретарів судового засідання - Поліковської О.І., Вдовиченко В.О. та Журби С.П.,

позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Рожко О.М. ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Кодимської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про скасування усиновлення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять скасувати усиновлення (удочеріння) ними неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати її на піклування Органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації для її подальшого влаштування. Свої вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 16.05.2012 року їх було оголошено (визнано) усиновлювачами малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та до актового запису про її народження внесені відповідні зміни про батьків дитини, а її ім`я, прізвище та по батькові вказані як « ОСОБА_4 ». Під час усиновлення позивачам було відомо про незадовільний стан здоров`я дитини (вроджений порок розвитку головного мозку). Внаслідок такого діагнозу дитина відставала у розвитку як фізично так і розумово, та у зв`язку із цим навчалася у спеціалізованому закладі для дітей із затриманням психологічного розвитку КЗ «Балтська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів». Проте на вихідні та канікулярні дні вони забирали дочку додому. У 2018 році за результатами медичного обстеження у дитини було виявлене органічне ураження ЦНС у вигляді явних емоційно-вольових порушень, психоподібної поведінки з когнитивною недостатністю F-06.8., із супутним діагнозом - дизартрія. Позивачі лікували дитину та піклувались про неї. Натомість, у 2019 році внаслідок погіршення стану її здоров`я стосунки між ними погіршилися. Дитина почала постійно тікати з місця свого проживання, стала неконтрольованою, обвинувачувала позивачів у застосуванні щодо неї фізичного та сексуального насильства, відмовлялась від них як від батьків та припинила виявляти бажання на вихідні та канікулярні дні повертатися додому зі спеціального закладу. Внаслідок таких обставин між ними та дитиною склалися, незалежно від їх волі стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ними своїх батьківських обов`язків. Позивачі зазначають, що вжили всіх заходів щодо виховання дитини (проводили співбесіди особисто, в школі з дирекцією та вихователями, працівниками Служби у справах дітей та поліцією, виконували всі поради психолога), маючи надію на виправлення дитини, але жодних позитивних результатів це не дало.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та усно доповнили, що за час розгляду справи у суді, не зважаючи на їх зусилля, стосунки з дитиною ще більш погіршились та дитина не сприймає їх як батьків, погрожуючи суїцидом у разі залишення її у сім`ї.

Представник відповідача - Служби у справах дітей Кодимської міської ради Одеської області Рожко О.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пославшись на висновок № 19-02/578 від 07.10.2020 року щодо недоцільності скасування усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на ту обставину, що дитина вже була усиновлена, маючи хворобу. Однак, повідомила суд про те, що під час перебування дитини у спеціальному медичному закладі, остання погрожувала суїцидом у разі повернення її у родину.

Третя особа - неповнолітня дитина ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що позивачі є її батьками та вона живе з ними з 3,5 років. Проте вона не бажає жити в одній сім`ї з позивачами та наполягає на скасуванні усиновлення. Також категорично зазначила, що хоче жити там, куди її влаштує Служба у справах дітей, але тільки не з батьками.

Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, в тому числі заслухавши думку дитини, покази свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 16.05.2012 року, що набрало законної сили 27.05.2012 року, у цивільній справі №1514/670/2012 (а.с.13-14) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 оголошено (визнано) усиновлювачами малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінено прізвище малолітньої усиновленої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 », по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 », решту відомостей залишено без змін; виключено з актового запису №378 від 25.06.2004 року народження, вчиненого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеса про народження ОСОБА_5 з графи «Батько» відомості про ОСОБА_11 , як батька дитини, вказавши батьком дитини ОСОБА_12 , з графи «Мати» відомості про ОСОБА_13 , як мати дитини, вказавши матір`ю дитини ОСОБА_1 .

27.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено місце народження: «Україна, Одеська область, місто Одеса», батько: « ОСОБА_2 », мати « ОСОБА_1 », про що 25.08.2004 року складено відповідний актовий запис № 378.

Як вбачається з характеристики учениці 9-А класу ОСОБА_4 , виданої директором КЗ «Балтська спецшкола-інтернат № 1 І-ІІ ступенів» Л.А. Безкоровайної та класного керівника ОСОБА_14 (а.с.8) дитина емоційно неврівноважена, не здатна контролювати себе та спроможна на неадекватні дії та маніпуляції для досягнення своєї мети.

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №557 амбулаторної судово-психіатричної комісійної експертизи КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» від 02.12.2020 року (а.с.62-67 зворотній бік) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на будь-яку стійку хронічну психічну хворобу, недоумство, або інший хворобливий розлад психіки не страждала та не страждає. Виявляє клінічні ознаки психічних порушень у вигляді: «Органічного розладу особистості, на тлі раннього органічного ураження центральної нервової системи» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F07.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), які за ступенем виразності та впливу на її когнітивні, вольові і критичні функції не настільки виражені, тому не виключають і не обмежують її у здатності повною мірою усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та керувати ними, обставини, що цікавлять суд, запам`ятовувати їх та давати про них відповідні свідчення. За своїм психічним станом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути допитаною у судовому засіданні, з метою врахування її думки при вирішенні вказаного спору.

Як вбачається з листа №66/1/1651 від 02.04.2021 року за підписом начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУ НП в Одеській області В.Варшавського (а.с.98) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на профілактичному обліку із заведенням обліково-профілактичної справи як дитина-втікач.

При огляді та дослідженні у судовому засіданні матеріалів особової справи про усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судом встановлено, що неповнолітня дитина неодноразово втікала з дому у канікулярний та літній періоди, а позивачі, з цих причин, письмово звертались до керівництва КЗ «Балтська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» про залишення дитини у спеціальному закладі. Ці обставини підтверджуються відповідними листами № 19-02/678 від 28.12.2019 року та №19-02/311 від 23.06.2020 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що працює старшим інспектором ювенальної превенції Кодимського ВП Балтського ВП ГУ НП в Одеській області. Він знає сім`ю усиновлювачів та неодноразово спілкувався з неповнолітньою ОСОБА_4 . Дитина взята на облік як порушник-утікач, оскільки неодноразово, зокрема у лютому та березні 2021 року втікала з дому. Крім того, йому відомо, що під час перебування у спеціальному навчальному закладі дитина скаржилася на неправомірні дії щодо неї з боку батьків. Однак ці обставини не знайшли свого підтвердження під час проведення відповідних перевірок.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо скасування усиновлення обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із висновком Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації № 19-02/578 від 07.10.2020 року орган опіки та піклування вважає недоцільним скасування усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аналізуючи зміст висновку № 19-02/578 від 07.10.2020 року суд приходить до висновку, що органом опіки та піклування досліджувались обставини щодо скасування усиновлення лише з підстав наявності у дитини стійкого психічного захворювання, у зв`язку із чим відповідач прийшов до висновку про недоцільність скасування усиновлення.

Водночас, в позовній заяві позивач крім іншого посилається на підставу скасування усиновлення, визначену п.3 ч.1 ст.238 СК України, відповідно до якої скасування усиновлення можливо в разі, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування № 19-02/578 від 07.10.2020 року суд бере до уваги, що зміст висновку зводиться до загальних відомостей про дитину та її незадовільний стан здоров`я, за відсутності буд-яких обґрунтувань прийнятого рішення при дослідженні наявності обставин, визначених п.3 ч.1 ст. 238 СК України. Орган опіки у своєму висновку, хоч і звернув увагу на напружені сімейні відносини та факт небажання дитини проживати у родині, однак не врахував ці обставини у разі подальшого спільного проживання дитини та усиновлювачів і можливості виконання ними своїх батьківських обов`язків.

Частиною шостою статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З огляду на те, що висновок Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації № 19-02/578 від 07.10.2020 року щодо недоцільності скасування усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недостатньо обґрунтованим, тому приймаючи до уваги інші докази по справі в сукупності, враховуючи інтереси та думку дитини про необхідність скасування усиновлення, суд не погоджується з ним.

За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду.

Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом № 3017-VI від 15.02.2011 р. із застереженням та заявою, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на час усиновлення дитини, позивачі проживали однією сім`єю, мали почуття любові і поваги один до одного, користувалися правами і виконували взаємні обов`язки, зумовлені спільним проживанням однією сім`єю.

Між тим на час вирішення спору суд констатує суттєве погіршення стосунків позивачів та неповнолітньої дитини, яка не бажає проживати в родині та постійно втікає з дому, що об`єктивно ускладнює можливість забезпечення умов для виховання та розвитку позивачами усиновленої в умовах сім`ї.

Позивачі вказують, що між ними та дитиною останні 2 роки склалися такі відносини, які унеможливлюють подальше виховання ним останньої та їх спільне проживання, та суперечать інтересам усиновленої дочки - ОСОБА_4 .

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою ВРУ від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, враховуючи бажання позивачів та самої дитини, яка у судовому засіданні наполягала на скасуванні усиновлення та підтвердила, що не бажає жити однією сім`єю із усиновлювачами, з метою дотримання принципу пріоритетності інтересів дитини, суд дійшов до висновку, про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням.

Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905.

Відповідно до п.п. 3, 7, 18 вказаного Порядку визначено, що усиновленню підлягають діти, які перебувають на відповідному обліку дітей, які можуть бути усиновлені, що здійснюється службами у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем походження дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, уповноваженим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань дітей, службами у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та Мінсоцполітики. Діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, діти, батьки яких дали згоду на усиновлення, беруться на місцевий облік службою у справах дітей за місцем їх походження протягом місяця після виникнення підстав для усиновлення. Діти знімаються з місцевого, регіонального та централізованого обліку в разі їх усиновлення та поновлюються на місцевому, регіональному та централізованому обліку в разі визнання усиновлення недійсним; скасування усиновлення, тощо.

Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Кодимської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про скасування усиновлення, - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (після усиновлення - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), вчинене на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 16 травня 2012 року.

Внести наступні зміни до актового запису № 378 від 25.06.2004 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси: прізвище дитини « ІНФОРМАЦІЯ_8 » змінити з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_8 » змінити з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; в якості матері замість « ОСОБА_1 » зазначити « ОСОБА_13 »; в якості батька замість « ОСОБА_2 » зазначити « ОСОБА_11 »; дату та місце народження дитини - залишити без змін.

Неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на опікування органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 13.10.2021 року.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова