ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/592/20 Номер провадження 22-ц/814/1066/21Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого судді Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

При секретарі Зеленській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бойко Володимира Володимировича на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року та ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів не посвідчених нотаріально дійсними та звернення стягнення на житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою та на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

В травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання дійсним не посвідченого нотаріально договору позики забезпечений заставою від 27.05.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та звернути стягнення на предмети застави за договором позики, шляхом визнання за позивачем права власності на предмети застави, а саме: Житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку А-1 жилою площею 27,6 кв. м, сажа-Б, сараю-В, погреба-Г, огорожі №1 та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,4962 га в рахунок погашення першої заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 170 тис. грн ( а. с. 1-5, 60-62)

В січні 2021 року позивачем було уточнено позовні вимоги та до прохальної частини додано пункт «Визнати за позивачем право власності на предмет застави квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з однієї жилої кімнати загальною площею 26.20 кв.м., житловою площею 13,30 кв.м. в рахунок погашення другої заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 170 тис.грн.( а. с. 81-90)

У лютому 2021 року відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про об`єднання позовних вимог, справу №544/792/20 за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області, Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 із цивільною справою № 544/592/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів не посвідчених нотаріально дійсними та звернення стягнення на житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою та на квартиру.

Зазначив, що предмет позову у цих справах є спільним - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Об`єднання цих справ є доцільним, сприятиме їх більш швидкому та об`єктивному розгляду. (а .с. 109- 110)

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року у клопотанні ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження цивільної справи № 544/592/20 та справи № 544/792/20 відмовлено.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3400 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги;

З даним рішенням та ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

У своїй скарзі прохає, скасувати ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року та рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року та направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вважає ухвалу та рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року є незаконними, необґрунтованими, такими, що постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають обставинам справи та наданим суду доказам.

Апелянт не погоджується з позицією суду першої інстанції про застосування до двох спірних договорів позики грошей від 27.05.2017 року та вважає, що в даному випадку ч.2ст. 220 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується.

Вказує, що судом першої інстанції позбавив його можливості довести факт безповоротного ухилення від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити.

Вважає, що неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права призвело до невірного вирішення справи.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційні скарги представник ОСОБА_2 адвокат Бойко В.М. просив апеляційній скарги задовольнити.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Щодо ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року.

Відмовляючи в об`єднанні в одне провадження двох справ , місцевий суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги у справах не є похідними одна від одної, тобто такими, задоволення яких залежить від задоволення іншої позовної вимоги , вказані справи розглядаються в різних процесуальних порядках ( загальному та спрощеному )та об`єднання цих справ є недоцільним, та їх об`єднання не сприятиме оперативності розгляду справ.

У відповідності з вимогами ст. 188 ЦПК України В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

3. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

7. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

У відповідності із вимогами ст. 279 ЦПК України 1. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

2. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами ст. 219 ЦПК України У призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.

Як вбачається , провадження у справі № 544/592/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було відкрито ухвалою суду 09 листопада 2020 року та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судовий розгляд справи призначений на 27 листопада 2020 року на 13:00 годин та в цей день судове засідання було відкрито.( а. с. 43)

В судове засідання сторони не зявилися та позивачем було подано клопотання про відкладеня розгяду справи.

Судовий розгляд справи відкладений на 12 січня 2021 року , а потім на 5 лютого 2021 року. ( а. с. 76)

Обєднання вказаних справ на час подання клопотання про їх обєднання було процесуально неможливо , оскіьки клопотання адвоката Бойка В.В. про обєднання справ було подано після відкриття першого судового засідання , про що достовірно було відомо представнику відповідача - адвокату Бойко В.В.

В матеріалах справи відсутні відомості про справу № 544/792/20 .

Разом з тим , як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 544/592/20 за позовом ОСОБА_1 до Прятинської міської ради Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права на спадщину. ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2020 року в цій справі було відкрито провадження та ухвалено , що справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13 січня 2021 року закінчено підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою Пирятинськогорайонного суду Полтавської області від 15лютого 2021року у задоволенні клопотання представника позивача , адвоката Бойка В.В. про об`єднання в одне провадження цивільної справи № 544/792/20 та цивільної справи № 544/592/20 було відмовлено.

15 лютого 2021 року у справі було ухвалено судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 квітня 2021 рок ухвала Пирятинського районного суду від 15.02.2021 року та рішення суду від 15.02.2021 року були залишені без змін.

Зміст вказаних цивільних справ свідчить , що позивачі та відповідачі у справі є різними , а правовідносини у справах є відмінними , що виключало вирішення питання про обєднання цих справ в одне провадження.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала місцевого суду про відмову в обєднанні справ відповідає вимогам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Щодо рішення суду

Судом установлено, що 27 травня 2017 року між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі укладено договір позики, за яким позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 170 000 грн. У розписці ОСОБА_1 також зазначив, що бере зазначені гроші зі згоди та у присутності своєї матері ОСОБА_3 , на її лікування і зобов`язалися повернути позивачу борг в повному обсязі до 27.05.2018. В розписці сторони зазначили, що вказаний договір позики (розписки) був забезпечений заставою майном належним його матері, а саме: житловим будинком з господарчими будівлями, та земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з жилого будинку А-1 жилою площею 27,6 кв. м, сажа-Б, сараю-В, погреба-Е, огорожі №1 та земельної ділянки для обслуговування жилого будинку. та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,4962 га. У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позивачу надано право на надбання права власності на майно позичальника. Згідно з зазначеним договором позики, позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути позивачу кошти до 27 травня 2018 року(а .с. 93-94).

27 травня 2017 року між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі уклали договір позики, за яким позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 170 000,00 грн. У розписці ОСОБА_1 також зазначив, що бере зазначені гроші зі згоди та у присутності своєї матері ОСОБА_3 , на її лікування і зобов`язалися повернути позивачу борг в повному обсязі до 27.05.2018. Вказаний договір позики (розписки) був забезпечений заставою майном належним його матері, а саме квартирою АДРЕСА_2 . , яка складається з однієї жилої кімнати загальною площею 26,20 кв м, жилою площею 13,30 кв м.У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позивачу надано право на надбання права власності на майно позичальника. Згідно з зазначеним договором позики, позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути позивачу кошти до 27 травня 2018 року (а .с. 97).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.( а.с. 13)

В обумовлений у договорах позики строк ОСОБА_1 борг не повернув.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов висновку про те, що договір застави нерухомого майна повинен був бути нотаріально посвідчений , та що позивачем не доведено, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена.

Зазначені висновки місцевого суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦПК України Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

Як вбачається зі змісту боргових розписок від 27 травня 2017 року вказані боргові розписки були видані відповідачем у справі ОСОБА_1 .

Зі змісту розписки вбачається, що розписки містять у собі два види договорів - договір позики, до якого у відповідності з вимогами закону застосовується проста письмова форма та зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення боргу за рахунок нерухомого майна , яке на праві власності належить матері відповідача - ОСОБА_3 , та в разі її смерті він є її єдиним спадкоємцем.

За своєю суттю вказане зобов`язання не можна взнати заставою майна.

Відповідно до ст. 583 ЦК України Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

У відповідності з вимогами ч.1. ст. 577 ЦК України Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення.

У відповідності з вимогами ст. 220 ЦК України У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В матеріалах справ відсутні будь які докази, які підтверджують факт, що власник спірного майна ОСОБА_3 надала свою згоду на заставу вказаного майна - житлового будинку з господарчими будівлями, та земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

Також відсутні будь які докази , які б свідчили про те, що власник майна ОСОБА_3 ухилялася від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином , правові підстави для визнання дійсними договори позики від 27 травня 2017 року в частині визнання їх забезпеченими заставою , звернення стягнення на предмет застави та визнання за позивачем права власності на заставне майно відсутні.

Висновки місцевого суду в зазначеній частині відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року та рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.02.2021 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст. 374 , 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойко Володимира Володимировича- відхилити.

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року- залишити без змін.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук