ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1071/20 Номер провадження 22-ц/814/978/21Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С.,Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника позивачів - адвоката Позняк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року, постановлене суддею Косик С.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань Анна Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

01.12.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із указаним позовом, в якому просять визнати за кожним із них у порядку спадкування за заповітом право власності по Ѕ частці на земельну ділянку площею 4,8801 га, кадастровий номер :00:002:0055, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області.

В обґрунтування позову зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді указаної земельної ділянки, яка за життя спадкодавця належала йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №603055, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26.03.2003 за №494.

Вони, позивачі, є спадкоємцями майна померлого за заповітом та вчасно прийняли спадщину, подавши заяви приватному нотаріусу Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. Однак постановами приватного нотаріуса від 16.08.2019 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку (кожному окремо) спірної земельної ділянки у зв`язку із наявністю накладеного арешту на спадкове майно.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №39749568 на вказану земельну ділянку зареєстровано право оренди земельної ділянки, орендодавець ОСОБА_3 , орендар ТОВ «Компанія «ФАРМКО»; постановою державного виконавця ВДВС МашівськогоРУЮ від 02.12.2010 ВП №22908313 накладено арешт не нерухоме майно боржника ОСОБА_3 .

При зверненні до Машівського РВ ДВС із заявами про зняття арешту з нерухомого майна їм роз`яснено, що стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту та вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження майна.

Із наведених підстав, через неможливість оформити та отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, позивачі просять захистити оспорюване право в судовому порядку згідно вимог позову.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02.02.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М., про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки матеріали справи не містять доказів, що право позивачів на спадщину після померлого ОСОБА_3 підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється.

Указане рішення оскаржили в апеляційному порядку позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з підстав попередньо викладених у позові, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначають, що у провадженні Машівського районного суду Полтавської області перебувала справа №948/78/20 за їх, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , позовом до Машівського РВ ДВС про зняття арешту з нерухомого майна, у задоволенні якого, рішенням суду від 09.04.2020 відмовлено, оскільки позов подано до неналежного відповідача, яким мала бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а саме АТ «Райффайзен Банк Аваль» та його правонаступник ПАТ «Комерційний індустріальний банк», а також через те, що позивачі не є власниками земельної ділянки.

Вважають, що рішенням суду від 09.04.2020 у справі №948/78/20, яке набуло чинності та приєднано позивачами до апеляційної скарги, підтверджується наявність спору щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 та згідно п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення «Голден проти Сполученого королівства» від 21.02.1975) та на ефективний засіб його юридичного захисту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують положеннями ст.ст. 318, 1218, 1233, 1235, 1236, 1237, 1240, 1241, 1254 ЦК України, ст.ст.7,8 СК України, ст.ст.47-49, ст.68 Закону України «Про нотаріат» та главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції представник позивачів - адвокат Позняк С.М. доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачів - адвоката Позняк С.М., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 ./а.с.12/

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,8801 га, кадастровий номер :00:002:0055, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області та за життя спадкодавця належала йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 №603055, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26.03.2003 за №494./а.с.14-18/

Спадкоємцями майна ОСОБА_3 за заповітом у рівних частинах є його діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які у передбачений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини./а.с.11/

Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. 05.02.2018 за № 3/2019./а.с.13/.

Постановами приватного нотаріуса від 16.08.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку (за кожним) спірної земельної ділянки, у зв`язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис №10195016 про арешт нерухомого майна, яке належить померлому ОСОБА_3 ./а.с.21,22/

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169439438, земельна ділянка площею 4,8801 га, кадастровий номер :00:002:0055, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області, згідно договору оренди землі, серія та номер МН-283, виданий 23.12.2014, перебуває в оренді у ТОВ «Компанія «ФАРМКО»; на земельну ділянку накладено арешт постановою головного державного виконавця ВДВС Машівського РУЮ від 02.12.2010 ВП №22908313./а.с.19-20/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами, які є спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_3 , обрано неналежний спосіб захисту свого права, порушення якого вони пов`язують із неможливістю отримання відповідного свідоцтва внаслідок накладення арешту на спадкове майно. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що право позивачів на спадщину після померлого ОСОБА_3 підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Апеляційний суд не погоджується з висновками районного суду з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право кожного на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц).

Із матеріалів справи убачається, що предметом спору в цій справі є набуття позивачами права власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянка кадастровий номер :00:002:0055,площею 4,8801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області. Обґрунтовуючи підстави позову, позивачі пов`язують порушене право із неможливістю отримання ними свідоцтва на спадщинув нотаріальній конторі внаслідок накладення арешту на спадкове майно.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Встановивши факт смерті спадкодавця, та як наслідок, відкриття спадщини на спадкове майно, звернення спадкоємців у строки, передбачені законодавством із відповідними заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, наявність обґрунтованої відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неналежний спосіб захисту свого права, хибно пов`язуючи його із відсутністю оспорення чи невизнання права власників, а їх спадкові права не підлягають сумніву.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки за наявності арешту нотаріус позбавлений можливості вчинити нотаріальну дію щодо видачі позивачем свідоцтва про право на спадщину (підпункт 4.17 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Тоді як статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок для спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому також слід враховувати, що для реалізації своїх прав на нерухоме майно спадкоємцям необхідно одержати свідоцтва про право на спадщину, оскільки без них вони позбавлені можливості здійснювати своє право власника в повному обсязі.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 №910/10011/19 стосовно принципу процесуальної економії застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню, тому рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст.376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, за кожним із них, право власності по Ѕ частці земельної ділянки площею 4,8801 га, кадастровий номер :00:002:0055, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №603055, зареєстрованого 26.03.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №494.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.05.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська