ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9024/21 Справа № 201/9091/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфір Олега Миколайовича, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Орлова Олега Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Интерсат» і Приватного підприємства «Михаил», треті особи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і скасування запису про право власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2020 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з позовом до відповідачів державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфір О.М., приватного нотаріуса ДМНО Орлова О.А., ТОВ «Интерсат» і ПП «Михаил» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності на нерухоме майно, Позивач, з урахуванням уточнень, просив, визнати незаконними рішення державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфіра О.М. від 17 жовтня 2014 року, індексний номер рішення: 16562114; рішення державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфіра О.М. від 17 жовтня 2014 року, індексний номер рішення: 16561082; рішення приватного нотаріуса ДМНО Орлова О.А. від 07 листопада 2014 року, індексний номер рішення: 17057314; рішення приватного нотаріуса ДДМНО Орлова О.А. від 07 листопада 2014 року, індексний номер рішення: 17057339; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про іпотеку: 7373786, вчинену на підставі рішення державного реєстратора Покровського РУЮ Дніпропетровської області Замфіра О.М. від 17 жовтня 2014 року, індексний номер рішення: 16562114; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення заборони ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про обтяження: 7373227, яка була припинена на підставі рішення державного реєстратора Покровського РУЮ Дніпропетровської області Замфіра О.М. від 17 жовтня 2014 року, індексний номер рішення: 16561082; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ПП «Михаил» на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 7617084, яка була вчинена на підставі рішення приватного нотаріуса ДМНО Орлова О.А. від 07 листопада 2014 року, індексний номер рішення: 17057314; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію оренди на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 7617099, яка була вчинена на підставі рішення приватного нотаріуса ДМНО Орлова О.А. від 17 листопада 2014 року, індексний номер рішення: 17057339 і стягнути з ПП «Михаил», Державного реєстратора Покровського РУЮ Дніпропетровської області Замфіра О.М., приватного нотаріуса ДМНО Орлова О.А. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати (том 1 а.с.1-4,133-150).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позову до державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфір Олега Миколайовича, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Орлова Олега Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Интерсат» і Приватного підприємства «Михаил», треті особи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності на нерухоме майно відмовлено (том 2 а.с.200-212).

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.217-221).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого відповідно до статуту є АТ «ОТП Банк», який в чергу відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CNL-300/3028/2006. Позичальник отримав кредитні кошти за цим договором у розмірі 200 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 26 жовтня 2021 року.

Також, 10 листопада 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого відповідно до статуту є АТ «ОТП Банк», який в свою чергу відступив права вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CNL-300/3049/2006.

Позичальник отримав кредитні кошти за цим договором у розмірі 100 000 доларів з кінцевим терміном повернення до 10 листопада 2016 року.

10 листопада 2016 року з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки (майнова порука) № PCL-300/2065/2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шевченко І.Б., реєстровий № 3930. Предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало іпотекодавцю на праві власності. Також нотаріусом була накладена заборона на предмет іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за № 3931.

У зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за кредитними договорами, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2012 року по справі № 412/2701/2012, було задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою суду від 22 липня 2013 року заочне рішення від 19 червня 2012 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 13 листопада 2013 року було ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 412/2701/2012, яким було повністю задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 01 грудня 2014 року судом було ухвалено рішення про перегляд справи № 412/2701/2012 за нововиявленими обставинами та скасовано судове рішення від 13 листопада 2013 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 412/2701/2012 про перегляд справи за нововиявленими обставинами було скасовано.

За вказаним судовим рішенням, було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 6 972 296.34 грн. (шість мільйонів дев`ятсот сімдесят дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень 34 коп.).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 березня 2019 року № 158630817 вбачається наступне: 17 жовтня 2014 року рішенням державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфіра О.М. (індексний номер рішення: 16562114) було проведено державну реєстрацію припинення іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (номер запису про іпотеку: 7373786) стосовно нерухомого майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Підставою для такого рішення державного реєстратора вказано рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2014 року по справі № 119/9234/14-ц.

Будь-які судові рішення по справі № 119/9234/14-ц, якими припинено іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в Єдиному державному реєстрі судових рішень, як стверджує позивач, відсутні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Отже, на думку позивача, вищевказане рішення державного реєстратора про припинення іпотеки було прийнято на підставі неіснуючого судового рішення.

Але суду не надано доказів вказаних обставин: фіктивності чи недійсності вказаного рішення суду, відсутності його винесення чи не виконання, сама по собі відсутність рішення в реєстрі не свідчить про його недійсність, сторона позивача не надала суду відомостей про те, з якого часу і в якому порядку діяв вказаний реєстр на території АРК в той час. Навпаки, рішення було пред`явлене до виконання і виконане, перевірку його наявності і вступу в законну силу здійснювалася реєстратором при вчиненні реєстраційних дій. Отже вказані твердження позивачі не доведені і не обґрунтовані.

Як вбачається з ДРРП, рішення державного реєстратора № 16562114 було прийнято після вчинення держаної реєстрації, а саме, 17 жовтня 2014 року о 14:28 год. Державна реєстрація була вчинена 17 жовтня 2014 о 14:19 год. Тобто, як стверджує позивач, було порушено порядок та послідовність вчинення державної реєстрації, встановлений ст. 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому (а не з інших підстав) державна реєстрація припинення іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є, на думку позивача, незаконною та підлягає скасуванню.

17 жовтня 2014 року рішенням державного реєстратора Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Замфіра О.М. (індексний мер рішення: 16561082) було проведено державну реєстрацію припинення заборони на рухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), яка була накладена на підставі вищевказаного договору іпотеки (номер запису про обтяження: 7373227). Підставою для такого рішення державного реєстратора вказано рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 лютого 2014 року по справі № 119/9234/14-ц.

Тими ж самими обставинами позивач обґрунтовує і свої вимоги стосовно рішення державного реєстратора № 16561082, яке було прийнято після вчинення держаної реєстрації, а саме, 17 жовтня 2014 року о 14:10 год., рішення державного реєстратора № 17057314 було прийнято після вчинення держаної реєстрації, а саме, 07 листопада 2014 року о 21:40 год. Державна реєстрація була вчинена 07 листопада 2014 о 21:33 год., рішення державного реєстратора № 17057339 було прийнято після вчинення держаної реєстрації, а саме, 07 листопада 2014 року о 22:29 год. Державна реєстрація була вчинена 07 листопада 2014 року о 22:28 год.

Після вказаної державної реєстрації припинення іпотеки і заборони, 07 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Орловим О.А. було проведено державну реєстрацію права власності (індексний номер рішення: 17057314) на предмет іпотеки - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за ПП «Михаил» (номер запису про право власності: 7617084). Підставою для такого рішення державного реєстратора вказано рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим б/н від 12 лютого 2014 року.

07 листопада 2014 року приватним нотаріусом ДМНО Орловим О.А. проведено державну реєстрацію оренди (індексний р рішення: 17057339) щодо іпотечного майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), (номер запису про речове право: 7617099). Підставою для такого рішення державного реєстратора вказано договір оренди, серія та номер: 1269, виданий 07 листопада 2014 року, укладений між ТОВ «Интерсат», код ЄДРПОУ: 48851 (орендар) та ПП «Михаил», (орендодавець).

Також, 31 серпня 2015 року приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М.М. було проведено державну реєстрацію права власності (індексний номер рішення: 24044613) на предмет іпотеки - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за ТОВ «Влада 2009» (номер запису про право власності: 10987171). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року по справі № 804/7027/16, яке набрало законної сили 10 лютого 2017 року, вищевказане рішення державного реєстратора було визнано незаконним, у зв`язку з чим скасована державна реєстрація права власності (номер запису про право власності: 10987171).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що позовні вимоги заявлені позивачем є неефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію права власності, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18) міститься правовий висновок про те, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права.

Відповідно до статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній до звернення з позовом у цій справі) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Проте, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-IV викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Водночас у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV.

Вказані правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц.

Оскільки з 16 січня 2020 року матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, то наразі ефективним способом захисту порушених прав є саме скасування рішення суб`єкта державної реєстрації щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З урахуванням вказаного, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що заявлена позовна вимога про визнання протиправним і скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на вказане позивачем нерухоме майно за банком фактично стосується запису про це право і є неефективним способом захисту порушеного права.

Стосовно посилання апелянта на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18), колегія суддів, визнає такі доводи необґрунтованими, з огляду на таке.

У вказаній постанові суд касаційної інстанції зробив висновок, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію.

Проте, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом 1 інстанції рішення суду), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19.

З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: