Справа № 606/1427/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участі секретаря судового засідання Пасько І.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кузьменко І.О.

представника відповідачів адвоката Будз Т.В.

представників третьої особи Микулинецької селищної ради Слободян І.В.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», ОСОБА_3 , третя особа Теребовлянська районна державна адміністрація, Микулинецька селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», ОСОБА_3 , третя особа Теребовлянська районна державна адміністрація, Микулинецька селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою шляхом зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», керівника товариства Трояна Степана Матвійовича шляхом надання можливості в`їзду через ворота, розібрання самовільно встановленої бетонної огорожі та скасування заборони на в`їзд до земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що є власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці площею 0.16 га кадастровий номер :04:001:0748, яка передана позивачу в користування Теребовлянською районною адміністрацією на підставі договору оренди від 25.05.2009 року. В квітні 2019 року працівниками ТДВ «Микулинецьке» на підставі усної вказівки директора товариства ОСОБА_3 споруджено бетонну огорожу вздовж земельної ділянки позивача, що унеможливило доступ до будівлі та земельної ділянки, тим самим створено перешкоди в користуванні належним позивачу майном. В добровільному порядку відповідачі відмовилися усунути перешкоди в користування належним відповідачу майном, тому ОСОБА_4 звернувся до Микулинецької селищної ради із заявами з метою врегулювання питання доїзду до будівлі та земельної ділянки. Микулинецькою селищною радою обстежені земельні ділянки, прийнято відповідні акти та рішення, при цьому відповідачем не було допущено комісію для обстеження земельної ділянки на, якій розміщено нерухоме майно ТДВ «Микулинецьке». Покликаючись на ст. 91, 96 Земельного кодексу України, ст. 391 Цивільного кодексу України, позивач просив задоволити його вимоги в спосіб вказаний у позові.

Ухвалою судді від 06 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», ОСОБА_3 , третя особа Теребовлянська районна державна адміністрація про усунення перешкоду користуванні майном та земельною ділянкою. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

18 липня 2019 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву відповідачів ТДВ «Микулинецьке» та ОСОБА_3 , у якому останні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0060, якою користується ТДВ «Микулинецьке» не належить до комунальної власності, а отже Микулинецька селищна рада не наділена жодними повноваженнями щодо вирішення вказаного спору, тому складені акти, рішення є недопустимими доказами. Просили звернути увагу, що земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 має окремі межі від точки В до точки Г, які не є суміжними з ділянкою ТДВ «Микулинецьке», таким чином в позивача є можливість безперешкодного доступу до майна. Відповідачі зазначали, що позивач не вказав жодної правової підстави, яка б обумовлювала обов`язок відповідача надавати право проїзду стороннім особам через територію підприємства. Також відповідачі просять врахувати ті обставини, що в позовні заяві не вказано, чим саме ОСОБА_3 , як фізична особа та окремий відповідач (співвідповідач) у справі порушив права чи інтереси позивача. В сукупності наведених заперечень в задоволенні позову просили відмовити.

07.08.2019 року надано відповідь на відзив, в якому представник позивача вказувала про належність земельної ділянки :04:001:0060 до комунальної власності. Між СВАТ «Микулинецьке» та ОСОБА_1 при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна було досягнуто домовленості про проїзд ОСОБА_1 через території СВАТ «Микулинецьке» до свого майна. Так як ТДВ «Микулинецьке» є правонаступником СВАТ «Микулинецьке», тому відповідач має зобов`язання перед ОСОБА_1 у забезпеченні проїзду через територію підприємства. Просила звернути увагу, що в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки СВАТ «Микулинецьке» зазначено сервітут - право на проїзд транспортним засобом ОСОБА_1

13 серпня 2019 року представником відповідачів надано заперечення на відповідь на відзив вказуючи, що включення в склад комісії селищної ради скаржника ОСОБА_1 , як депутата Микулинецької селищної ради ставить під сумнів незалежність комісії та її самостійність у прийнятті рішень. Просив звернути увагу, що ОСОБА_1 зловживаючи своїм статусом депутата, неодноразово звертався як депутат, а не громадянин з приводу своїх особистих інтересів, розраховуючи на лояльне ставлення, натомість жодного разу не звертався до відповідачів. Про зловживання ОСОБА_1 своїми депутатським повноваженнями свідчить його вільний доступ до документів поданих відповідачами до Микулинецької селищної ради та завірених особистим підписом ОСОБА_1 . Жодних зобов`язань СВАТ «Микулинецьке» у 2007 році перед позивачем не мало, а тому згідно вимог ст. 104 ЦК України, таких зобов`язань не існує і на час розгляду спору. Зазначив, що сторонами не укладалось жодних договорів про встановлення сервітуту. Так як проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки СВАТ «Микулинецьке» був лише наміром щодо належного оформлення права користування земельною ділянкою, не був затверджений відповідними органами, тому не може створювати для сторін жодних правових наслідків.

06 вересня 2019 року ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог залучено Микулинецьку селищну раду.

11 листопада 2019 року ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог залучено Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області.

11 грудня 2019 року ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області призначено в справі земельно- технічну експертизу.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2021 припинено проведення експертизи.

Протокольною ухвалою суду без видалення судді до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 04 лютого 2021 року закрито підготовче провадження по справі № 607/1427/19 та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та законними, просив заводоволити позов. Пояснив, що є власником нерухомого майна, яке придбав в СВАТ «Микулинецьке», розробив в установленому прядку документацію із землеустрою, уклав договір оренди земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно по АДРЕСА_1 . З моменту укладення договору купівлі - продажу до початку квітня 2019 року проїжджав через територію ТДВ «Микулинецьке» до свого нерухомого майна, оскільки інших шляхів доїзду не має. Проте, в квітні за вказівкою відповідача ОСОБА_3 було встановлено бетонну стіну вздовж земельної ділянки позивача, закрито ворота, через які здійснювався в`їзд на територію підприємства, таким чином, позивач не має змоги користуватися своїм майном як законний власник та користувач. З приводу вказаних обставин звертався до Микулинецької селищної ради, було прийняті відповідні акти, які затверджені в подальшому рішеннями сесії. Звертав увагу, що сесією селищної ради було прийнято рішення про поділ земельної ділянки :04:001:0060 з метою врегулювання питання проїзду суміжними землекористувачами, проте вказане рішення не виконане. Іншої можливості влаштувати під`їзну дорогу не має, про що свідчать відповіді селищної ради, які вказують на відсутність рішень та фінансування у селищної ради для облаштування дороги. Позивач вважає, що в обгрунтування своїх доводів надав достатньо доказів, зокрема відео, фото, технічну документацію. З цих підстав просив зодоволити його вимоги.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Пояснила, що продаючи частину нерухомого майна СВАТ «Микулинецьке» за домовленістю з ОСОБА_1 взяло на себе зобов`язання забезпечити позивачу доїзд до майна через вхідні ворота СВАТ «Микулинецьке» та по дорозі через територію підприємства. Оскільки, ТДВ «Микулинецьке» є правонаступником всіх прав та обов`язків СВАТ «Микулинецьке», тому до відповідача перейшло зобов`язання по забезпеченню доїзду позивачем до свого майна. Вказане підтверджується ще й тим, що при виготовлені проекту землеустрою у 2013 році було вказано про сервітут, який полягав в праві проїзду ОСОБА_1 транспортними засобами через земельну ділянку, яка мала передаватися в користування СВАТ «Микулинецьке». В добровільному порядку відповідачі не усунули перешкоди, тому позивач звернувся до суду з таким способом захисту свого порушеного права. Іншої можливості облаштувати дорогу до будівлі у позивача та селищної ради не має, альтернативного доїзду не існує, що підтверджується фотознімками, а також відеодиском. Також представник позивача просила визнати пояснення представника третьої особи Держгеокадастру та долучені ними документи неналежним доказом.

Представник відповідачів адвокат Будз Т.В. просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав викладених у відзиві та відповіді на заперечення на відзив. Додатково вказав, що земельна ділянка, яка передана в оренду ТДВ «Микулинецьке» перебуває в державній власності, жодних рішень з приводу вказаної земельної ділянки Микулинецька селищна рада приймати не може, оскільки не має повноважень. Вважає, що позивач та його представник не правильно визначили свої позовні вимоги та звернулися з неналежним способом захисту, оскільки, фактично, ставлять вимогу про встановлення сервітуту проїзду транспортними засобами через територію відповідача. Законодавством визначено низку передумов для встановлення такого способу користування чужою земельною ділянкою. Найперше, позивач мав би звернутися до відповідача з пропозицією укласти договір, у випадку відмови - звернутися в суд, просити призначити експертизу, яка б визначила умови здійснення такого права. Якщо б позивач звернувся із вказаним договором, відповідач пішов би на компроміс, по суті не було б спору. Навіть якщо обрати такий спосіб захисту як демонтаж стіни, то позивач мав би довести, яка саме частина бетонної огорожі потребує демонтажу, це можливо встановити шляхом використання спеціальних приладів та спеціальних знань, яких суд та представники сторін не мають. В свою чергу, позивач та його представник не просили призначити експертизу. Таким чином, здійснювати свої повноваження власника, користуючись чужою ділянкою для проїзду позивач має в чітко встановлений спосіб, передбачений законом. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити в задоволені позову.

В своїх письмових пояснення третя особа Микулинецька селищна рада просить задоволити позовні вимоги, вказує що законність переходу ділянки з комунальної в державну власність не встановлена. Микулинецькою селищною радою прийнято рішення № 1715 від 19.04.2019 року «Про надання згоди на поділ земельної ділянки комунальної власності а адресою АДРЕСА_1 . для забезпечення заїзду між суміжними землекористувачами». 24.04.2019 року селищний голова ОСОБА_6 своїм розпорядженням зупинив дію вказаного рішення. Дане розпорядження скасоване рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року. У листопаді 2020 року ТДВ «Микулинецьке» проводилися незаконні роботи по розоренню земельної ділянки вздовж побудованої бетонної огорожі, будь яких рішень про будівництво дороги селищної радою не приймалось, кошти для будівництва окремої дороги для заїзду ОСОБА_1 у ради відсутні.

В судовому засіданні представники третьої особи ОСОБА_7 та ОСОБА_2 пояснили, що земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0060, яка передана в оренду ТДВ «Микулинецьке» перебуває в державній власності. З жодними позовами про повернення вказаної земельної ділянки у комунальну власність рада не зверталася, також не приймала з цього питання рішень. Заходів по виконанню рішення про поділ вказаної земельної ділянки не приймали. З приводу вирішення спору покладаються на думку суду.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, надав письмові пояснення, в яких вказав, що земельна ділянка :04:001:006 0 передано в оренду ТДВ «Микулинецьке» строком на сім років, долучив документи, що підтверджують ці обставини.

Представник третьої особи Теребовлянської РДА в судові засідання не з`являвся, надіслав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їхнього представника , щодо позовних вимог покладалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши доводи сторін, представників третьої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 23.06.2004 року посвідчено приватним нотаріусом Мешковою Н.Ф., СВАТ «Микулинецьке» продало, а ОСОБА_1 купив нежитлову будівлю (склад) , що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 на вказану будівлю зареєстровано у встановлено порядку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності № 4045334 від 05.07.2004 року, виданий Теребовлянським бюро технічної інвентаризації.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки СПД ОСОБА_1 був розроблений у 2007 році, затверджено розпорядженням голови Теребовлянської районної адміністрації від 03.02.2009 року № 53.

Згідно з договором оренди землі від 25.05.2009 року укладеного між Теребовлянською районною державною адміністрацією та СПД ФО ОСОБА_1 , останньому передано в оренду строком на 25 років земельну площею 0.16 га кадастровий номер :04:001:0748.

Розпорядженням голови Теребовлянської районної державної адміністрації від 01.03.2011 року № 106 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою СВАТ «Микулинецьке» щодо відведення земельних ділянок для сільськогосподарського використання площею 5,6160 га в АДРЕСА_1 для надання в оренду на 49 років за межами населеного пункту.

Як слідує із витягу з статуту та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, Товариство з додатковою відповідальністю «Микулинецьке» є правонаступником сільського господарського відкритого акціонерного товариства «Микулинецьке».

12 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до сільського голови Микулинецької селищної ради із заявою, в якій просив забезпечити можливість проїзду вантажним транспортом до нежитлового приміщення (складу), яке знаходиться по АДРЕСА_1 через земельну ділянку :04:001:0060.

Згідно з актом комісії Микулинецької селищної ради від 04.04.2019 року комісія, на підставі заяви депутата селищної ради Матлаги С.В., виїжджала на обстеження земельної ділянки із кадастровим номером :04: 00 :0748 та з кадастровим номером :04:001:0060 та які розташовані АДРЕСА_1 . Метою виїзного засідання комісії було врегулювання питання щодо формування окремої частини території для заїзду до будівлі ОСОБА_1 , а також поділу частини земельної ділянки. Комісія не змогла обстежити земельну ділянку, на якій розміщено майно ТДВ «Микулинецьке», оскільки охорона не впустила на територію підприємства. Комісія прийшла до висновку провести повторний виїзд комісії на 12.04.2019 року, про що повідомити керівника товариства, представити план розподілу земельної ділянки :04:001:0060.

12.04.2019 року постійною комісією Микулинецької селищної ради прийнято акт виїзного засідання, відповідно до якого, комісія вирішила суміжним землекористувачам дотримуватись правил добросусідства, рекомендувати підготовити висновок щодо можливості поділу земельної ділянки, на якій розміщено майно ТДВ «Микулинецьке» із забезпеченням права проїзду на транспортних засобах, керівництву ТДВ «Микулинецьке» подати на сесію Микулинецької селищної ради документи для оформлення правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою для обслуговування комплексу нежитлових будівель.

Микулинецькою селищною радою прийнято рішення № 1715 від 19.04.2019 року «Про надання згоди на поділ земельної ділянки комунальної власності а адресою АДРЕСА_1 для забезпечення заїзду між суміжними землекористувачами». 24.04.2019 року селищний голова ОСОБА_6 своїм розпорядженням зупинив дію вказаного рішення. Дане розпорядження скасоване рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року.

Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.04.2019 року № НВ 19,земельна ділянка :04:001:0060 площею 5,6160 га належить до комунальної форми власності, дата реєстрації 17.10.2013 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2019 року № НВ 019 та витягу від 12.08.2019 року № НВ-019 земельна ділянка :04:001:0060 площею 5,6160 га належить до державної форми власності, дата реєстрації 17.10.2013 року.

На час розгляду спору в суді земельна ділянка :04:001:0060 площею 5,6160 га належить до державної форми власності, вказану обставину не оспорював селищний голова Микулинецької селищної ради, при цьому вказав,що з жодними позовами про повернення вказаної земельної ділянки у комунальну власність з підстав її незаконного переходу в державну власність рада не зверталася.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, на час розгляду справи в суді до матеріалів справи не додано доказів, які б підтверджували в силу вимог ст. 328 ЦК України незаконність перебування земельної ділянки :04:001:0060 площею 5,6160 га в державній власності.

16 квітня 2019 року ТДВ «Микулинецьке» звернулося до Микулинецької селищної ради із заявою з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки :04:001:0060 та передачу її в оренду ТДВ «Микулинецьке» строком на 49 років. Як пояснив представник відповідачів, таку заяву товариством подано до селищної ради, оскільки не було відомо в чиїй власності перебуває земельна ділянка. Після того, як товариство отримало витяг з державного земельного кадастру, то звернулося до уповноваженого органу, тобто управління Держгеокадастру.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області від 01.10.2019 року №19-3876/14-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» управлінням надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки в натурі площею 5,6160 га кадастровий номер :04:001:0060 в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області від 12.11.2019 року №19-5250/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки оренду без змін цільового призначення» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та надано ТДВ «Микулинецьке» в оренду на строк 7 ркіів земельну ділянку площею 5,6160 га кадастровий номер :04:001:0060 в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, на підставі вказаних наказів укладено договір оренди землі, який зареєстрований 09.12.2019 року державним реєстратором Брусь О.С., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Суд не приймає до уваги клопотання представника позивача про визнання вказаних наказів неналежними доказами, оскільки вони стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Як встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду межі земельної ділянки площею 5,6160 га згідно з актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, закріплення її межовими знаками та передання їх на зберігання від 26.03.2013 року, закріплені довгостроковим межовими знаками, вказані в натурі та передані на зберігання землекористувачеві, що підтверджують акти прийомки-передачі.

Згідно з актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та акта здачі-приймання межових знаків ,закріплення її межовими знаками та передання на зберігання від 2008 року, який міститься в матеріалах землеустрою, межі земельної ділянки СПД ОСОБА_1 закріплені довгостроковими межовим знаками в кількості 6 шт. та передані на зберігання землекористувачеві земельної ділянки.

Таким чином, земельні ділянки, які передані в оренду позивачеві та відповідачу є об`єктами цивільних прав, оскільки мають визначену площу, закріплені межі та присвоєні кадастрові номери.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що продаючи частину нерухомого майна СВАТ «Микулинецьке» за домовленістю з ОСОБА_1 взяло на себе зобов`язання забезпечити позивачу доїзд до майна через вхідні ворота та по дорозі через територію підприємства. ТДВ «Микулинецьке» є правонаступником всіх прав та обов`язків СВАТ «Микулинецьке» до відповідача перейшло зобов`язання по забезпеченню доїзду позивачем до свого майна.

Вказані доводи спростовуюся наступними доказами, як слідує з відповіді ФОП ОСОБА_8 , який розроблявся проект землеустрою, при виготовлення проекту землеустрою в 2013 році для СВАТ «Микулинецьке» договір про встановлення сервітуту з ОСОБА_1 не надавася.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 29.03.2010 року, яка адресована голові селищної ради, управлінню Держгеокадастру, Директору ПП «Кадастр», межі земельних ділянок суміжних землекористувачів не погоджено, не вирішено питання спільного заїзду на територію. Тобто вказані документи спростовують твердження про те, що при відчужені частини свого майна між СВАТ «Микулинецьке» та позивачем досягнуто домовленості, що стосувалися заїзду.

Представник відповідача визнав ту обставину, що на початку квітня 2019 року працівниками ТДВ «Микулинецьке» за розпорядженням посадових осіб підприємства встановлено огорожу вздовж межі належної товариству ділянки. Вказану обставину підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім того, дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні фото та відеоматеріалами. Сторони не заперечували, що у зв`язку з встановленням огорожі, ОСОБА_1 не може заїхати до своєї земельної ділянки з території ТДВ «Микулинецьке». Свідок ОСОБА_11 вказав, що перед встановлення огорожі ТОВ «Галицькі землі» надавали послуги щодо відповідності поворотних точок.

Згідно з відповіді ТОВ «Галицькі землі», в 2019 році підприємством надавались ТДВ «Микулинецьке» інформаційні послуги з питань земельного законодавства, а саме відповідність поворотних точок земельної ділянки :04:001:0060 даним Державного земельного кадастру, що підтверджується договором від 30.01.2019 року.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України; далі ЦК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 27 січня 2021 року справа № 175/4348/17 зауважує, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Відповідно до вимог ст.12 , 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи норми цивільного процесуального законодавства доведення протиправності вчинення перешкод власникові покладається на сторону, яка покликається на це в своїх доказах та доводах, в даному випадку на позивача.

На підтвердження неправомірності дій ТДВ «Микулинецьке» позивач надав акт другого виїзного засідання постійної комісії Микулинецької селищної ради.

Як слідує із змісту вказано акта, комісія з представниками ТДВ «Микулинецьке» провела обстеження земельної ділянки, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , кадастровий номер :04: 00:0748, на якій розміщено майно останнього через земельну ділянку комунальної власності яка є прилеглою(суміжною) та через пошкоджену огорожу ймовірно працівниками ТДВ «Микулинецьке». На орендованій ОСОБА_1 земельній ділянці, знаходиться нежитлова будівля належна позивачу, дві металічні бочки. Дану територію відгороджували працівники ТДВ «Микулинецьке», застосовуючи важку техніку та будівельні плити. Комісія відмітила, що будівельні роботи проводяться незаконно, без дозвільних документів. На якій земельній ділянці працівниками ТДВ «Микулинецьке» встановлювалась стаціонарна огорожа комісія не визначила, оскільки не мала такої технічної можливості. Як вбачається з акту, ОСОБА_1 присутній як заявник, водночас, як депутат Микулинецької селищної ради та член комісії. Член комісії ОСОБА_13 підписала акт із застереженням вказуючи, що не була свідком такого вчинку, як пошкодження огорожі ймовірно працівниками ТДВ «Микулинецьке». Відтак, в досліджуваному акті комісія послалась на припущення, вказавши, що огорожа пошкоджена ймовірно працівниками ТДВ «Микулинецьке». Комісія відмітила незаконність проведення будівельних робіт, без дозвільних документів, проте не зазначила, який дозвіл потрібен, чи є виконувані роботи будівельними і чи взагалі потрібен на їх виконання дозвіл. Незважаючи на те, що земельні ділянки сформовані, визначені їхні межі, комісія не встановила, на чиїй земельні ділянці встановлена огорожа. Також в даному акті відсутні відомості, які б вказували на відсутність альтернативного доїзду до земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, та неможливості його облаштування. Суд вважає вартими уваги твердження представника відповідача про те,що в матеріалах справи відсутні докази, які б встановлювали чи всю огорожу слід демонтувати через неможливість заїзду, чи якусь її частину, і чи демонтаж всієї огорожі буде співмірним заходом в інтересах обох сторін.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Через категорії «межі здійснення суб`єктивних цивільних прав» та «обмеження здійснення суб`єктивних цивільних прав» у законі встановлюється така поведінка власника, яка не суперечить актам цивільного законодавства. Власник майна повинен враховувати межі та обмеження цивільних прав.

Таким чином, аналіз законодавства дає підстави для висновку: абсолютність прав власника зовсім не означає, що ніхто і ніколи не може їх обмежити. Разом із тим, як вбачається зі ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Згідно з частиною 7 вказаної статті, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як слідує із змісту позовної заяви, доводів заслуханих в судовому засідання, позивач фактично просить встановити його право на користування чужим майном (сервітут) шляхом проїзду через чужу земельну ділянку

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

В силу приписів статті 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. За статтею 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту, зокрема, права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Згідно зі статтею 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Як встановлено п. 22- 2 Постанови Пленуму ВСУ України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ » встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Звернувшись із вимогами встановити право ОСОБА_1 на користування чужим майном шляхом проїзду через чужу земельну ділянку на транспортному засобі по наявному шляху, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, окрім як проїзду через чужу земельну ділянку, крім того суд не може чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном, зокрема, ширину проїзду через суміжну земельну ділянку з урахуванням вимог державних будівельних норм і правил, технічну можливість, геометричні межі, площі та інші параметри (умови) необхідного проїзду, через відсутні таких даних. Зважаючи на викладене, в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись 4,10,12,76,81,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», ОСОБА_3 , третя особа Теребовлянська районна державна адміністрація, Микулинецька селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою шляхом зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», керівника товариства Трояна Степана Матвійовича шляхом надання можливості в`їзду через ворота, розібрання самовільно встановленої бетонної огорожі та скасування заборони на в`їзд до земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення виготовлено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка