Справа № 466/9186/20 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1512/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року в складі судді Зими І.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

встановив:

У листопаді 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , просила змінити спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму.

Вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 по 22.02.2019. За час подружнього життя, у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

20.11.2018 Шевченківським райсудом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення змінено постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019, в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню та вирішено стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/20 частки від його доходу щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

При зменшенні розміру аліментів, суд апеляційної інстанції керувався тим, що в силу високого місячного доходу відповідача, 1/3 частка такого буде значно перевищувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування третьої групи і сплачує 5% податку від доходу. Тому, при здійсненні розрахунку заборгованості останнього по сплаті аліментів, орган виконавчої служби керувався ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, згідно якої базою визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з платників, які зареєстровані як ФОПи та перебувають на спрощеній системі оподаткування, є середня заробітна плата працівника для даної місцевості. На той час для Львівської області така становила: від вересня 2018 року до березня 2020 року від 8416 грн. до 9786 грн. Оскільки 1/20 частка доходу відповідача становить суму, меншу за нижню граничну межу розміру аліментів, встановлену апеляційним судом, орган виконавчої служби стягує аліменти в розмірі двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що становить від 3888 грн. до 4436 грн. щомісячно за період вересень 2018 - березень 2020.

Позивач не згідна з таким розрахунком, оскільки вищевказані суми є вдвічі меншими 1/20 доходу відповідача, яку він фактично погодився сплачувати при розгляді справи судом.

Разом з тим зазначає, що матеріальний стан відповідача покращився, крім того він отримує відсотки від депозитних вкладів у банку.

Таким чином, згідно розрахунку позивачки, щонайменше відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 10 000 грн. щомісячно, і це буде дійсно відповідати 1/20 частині його загального місячного доходу, а також інтересам і потребам дитини.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не встановлено обставин, які мають значення для справи, не забезпечено повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що пред`являючи позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, вона не мала на меті збільшити розмір аліментів, визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019. Подаючи розрахунок розміру аліментів у твердій грошовій сумі, вона детально показала і довела, що зазначена сума не призводить до збільшення розміру аліментів, який визначений вказаною постановою, а саме становить 1/20 частки від щомісячного доходу відповідача.

Незважаючи на це, керуючись помилковим розумінням фактичних обставин та змісту правових норм, суд першої інстанції помилково вирішив, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів тягне за собою збільшення розміру аліментів, а також, що будь яка зміна способу стягнення аліментів завжди тягне за собою збільшення розміру аліментів, у зв`язку з цим, позивачу необхідно доводити наявність зміни обставин за правилами ст. 192 СК України про зміну розміру аліментів.

Звертає увагу на те, що згідно сімейного законодавства, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст. 181 СК України) та зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами, регулюються по-різному та не повинні ототожнюватись. Відповідно до змісту ч.3 ст. 181 СК України, право на звернення до суду з вимогою про зміну способу нарахування аліментів є безумовним і не передбачає обов`язкового існування обставин для реалізації такого права одержувачем аліментів.

За таких обставин, вважає, що суд першої інстанції позбавив її можливості реалізувати своє процесуальне право, яке чітко, прямо та без жодних додаткових умов передбачене у ч.3 ст. 181 СК України.

Суд першої інстанції не врахував, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі відповідає розміру у частці, визначений раніше. Конкретний розмір аліментів фігурував у постанові Львівського апеляційного суду від 18.02.2019. У мотивувальній частині зазначеної постанови вказується, що «відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/20 частки від його заробітку, що становить 8000 грн».

У зв`язку з наведеним, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, із індексацією зазначеної суми щорічно в порядку, передбаченому законодавством.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вирішуючи спір і відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду аргументів на підтвердження того, що з часу присудження аліментів апеляційним судом, змінився стан здоров`я чи матеріальне становище дитини, платника чи отримувача аліментів, чи змінились взагалі будь які обставини, що мають істотне значення.

З посиланням на ч. 3. ст. 181 та ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов переконання про відсутність достатніх підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначеного постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019.

Водночас роз`яснив, що позивач не позбавлена права звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця з приводу неправильного трактування рішення суду в частині способу стягнення вищевказаних аліментів.

Також, суд звернув увагу сторін по справі на те, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду, в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.11.2018 у справі №466/7239/18 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню змінено. Вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.09.2018 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи зміст статі 181 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено під час судового розгляду справи судом апеляційної інстанції, у судовому порядку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/20 частини всіх доходів, але не менше двох розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.09.2018 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Звернувшись у листопаді 2020 року з позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилалась на те, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 10000 грн відповідає розміру у частці, визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2019 року, оскільки у мотивувальній частині зазначеної постанови вказується, що «відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/20 частки від його заробітку, що становить 8000 грн».

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, апеляційний суд під час перегляду судового рішення у справі № 466/7239/18 виходив з того, «що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/20 частки від його заробітку, що становить 160 000 грн : 20 = 8 000 грн, що значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що мати дитини має постійний заробіток, який значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати. При визначенні розміру аліментів колегією суддів також враховано витрати, які несе відповідач по оплаті вартості житлово-комунальних послуг за житлове приміщення в якому поживає неповнолітня дитина та інші витрати, пов`язані з організацією її дозвілля».

Згідно вимог ч.1, 3 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснює підприємницьку діяльність у сфері комп`ютерне програмування (КВЕД 62.01). Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, дохід ОСОБА_2 за 2019 рік складає 2 245525 грн. 96 коп. При цьому за 2019 рік відповідачем сплачено 112276 грн. 30 коп. податку за ставкою 5%. За перший квартал 2020 року його дохід від здійснення підприємницької діяльності становить 541899, 16 грн. та сплачено податку (5%) на суму 27094,96 грн.

Окрім того, як стверджує позивач, відповідач отримує відсотки від розміщених вкладів у банках.

Затрати, які понесла позивач протягом січня-вересня 2020 року на дитину складають 146 097, 35 грн., що в середньому розрахунку на місяць становить 16233 грн.

Тому, звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка зазначала, що визначений судом розмір аліментів в частці від доходу, а саме 1/20 частка буде відповідати розміру 10 000 грн.

Сімейний кодекс вказує на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку (ч.3 ст. 181 СК України).

Законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Вищевказаний Перелік є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий.

Водночас, положення ст. 81 СК України та ч. 3 ст. 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому, зміст положень Переліку включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у п. 13 Переліку вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Отже, згідно положень ЦК України проценти за розміщення коштів на депозитних рахунках, є доходом від майна.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із змісту відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 09.04.2020 №Т-235/03.2-189 вбачається, що згідно відповіді АТ «Кредобанк» від 17.10.2019 року №52-8255бт/19, загальна сума процентів за депозитним вкладом боржника за період з 06.09.2018 року по 15.10.2019 року становить 144099, 61 грн. Відтак 1/20 від цієї суми становитиме 7204,98 грн., що разом із 1/20 від середньої заробітної плати по Львівській області становитиме менший за визначений резолютивною частиною виконавчого документа розмір аліментів.

Враховуючи норми ч.ч.1, 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», статті 195 Сімейного Кодексу України, резолютивну частину виконавчого документа, розрахунок заборгованості по аліментах складено державним виконавцем виходячи з розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку».

Таким чином, позивач звертаючись до суду про стягнення аліментів розраховувала на доходи відповідача та можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлений законом мінімальний розмір на дитину відповідного віку. Відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо сплати розміру аліментів в сумі 8000 грн. щомісячно, у справі №466/7239/18, гарантувало позивачці отримувати саме такий розмір аліментів на дитину, враховуючи якнайкращі інтереси дитини.

Однак, незважаючи на положення вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок стягнення аліментів та положення ч.2 ст. 195 Сімейного кодексу України, яка передбачає врахування середньої заробітної плати працівника для даної місцевості для розрахунку аліментів, якщо платник аліментів є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, позивач була позбавлена можливості отримувати аліменти в очікуваному розмірі.

Тому, на переконання колегії суддів, позовні вимоги позивачки, враховуючи доходи відповідача від здійснення підприємницької діяльності (за мінусом сплачених податків) та доходи, отримані в якості процентів від вкладів, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції не врахував даних обставин та те, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини, оскільки є суб`єктом підприємницької діяльності. Він несе витрати на утримання свого майна, а також затрати, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, які не відображаються у жодній формі звітності.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Оскільки відповідач, не спрямувавши до апеляційного суду відзиву, не спростував доводів позивачки, то апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу платника аліментів на тверду грошову суму.

Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, має майно, на утримання якого несе витрати та отримує дохід від підприємницької діяльності, беручи до уваги вік дитини, 2010 року народження, колегія суддів приходить до висновку, що сума аліментів у розмірі 10 000 грн є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та інтересам дитини, на утримання якої стягуються аліменти.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, то колегія суддів враховує положення частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» згідно якої об`єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок).

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Таким чином, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Зазначене свідчить, що базою індексації у даному випадку виступає сума аліментів в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Враховуючи визначений розмір аліментів в сумі 10 000 грн щомісячно, колегія суддів доходить висновку, що аліменти у вказаному розмірі індексації не підлягають, оскільки перевищують прожитковий мінімуму, встановлений для працездатних осіб.

Тому вимоги в означеній частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення, з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги позивачки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, згідно вищенаведеного мотивування, з визначенням початку стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції, тобто з 26 жовтня 2021 року, а не як зазначила позивач, з моменту подання позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги позивача повністю та зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 840, 80 грн та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1261,20 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року, з 1/20 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше розміру двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 26 жовтня 2021 року, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття,

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп., а разом 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2021 року.

Головуючий А.В.Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М.Копняк