БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 27102021
Провадження № 2/497/685/2021
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"27" жовтня 2021 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, ознайомившись у приміщенні суду в м.Болград з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

29.09.2021р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який ухвалою суду від 04.10.2021р. було залишено без руху.

27.10.2021р. від позивача надійшло клопотання про відкриття провадження, яким позивач, посилаючись на норми чинного законодавства та судову практику стверджує, що йому не відомі засоби зв`язку з його дружиною, хоча має можливість це з`ясувати, оскільки шлюб триває з 2013-го року, що свідчить про те, що подружжя мають достатньо знати один про одного, коло спілкування та спільних знайомих. Крім того, стверджуючи, що йому невідомий РНОКПП його дружини та номер її телефону через те, що вони більше року не спілкуються, одночасно наполягаючи на відкритті провадження - позивач викликає сумнів у наданих суду відомостях та свідчить лише про його небажання вжити заходи для розшуку дружини, та бажання прояву формалізму судом під час розгляду його позову, без дотримання вимоги чинного законодавства щодо належного сповіщення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, завідомо знаючи, що відповідачка за адресою реєстрації не проживає (адже стверджує, що йому її місце перебування невідоме).

Тому відсутні підстави вважати, що позивачем всі недоліки позову усунуті, і тому позов підлягає залишенню без руху повторно.

Так, відповідно до ст.175ч.3п.п.2-10 ЦПК України, позовна заява має містити відомі позивачу: РНОКПП або код ЄДРПОУ відповідача, номери засобів зв`язку позивача та відповідача, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти... зміст позовних вимог, а саме, - спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні, а якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору (відсутність таких заходів), якщо такі проводилися, у тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності в позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, може додати копії відповідних доказів, учасник справи, який подає до суду письмові докази в копіях, згідно ст.95 ч.5 ЦПК України, має своїм підписом підтвердити відповідність копії оригіналу із зазначенням дати такого засвідчення, а також прізвища й ініціалів особи, яка засвідчила копії документів, оскільки, в разі, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів копію письмового доказу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач, бажаючи розірвання шлюбу та посилаючись на те, що в нього з відповідачем спільних дітей немає, та стверджуючи, що відповідачка не бажає добровільно з`являтися до органу РАЦС для подання спільної заяви про розірвання шлюбу, а також бажаючи розгляду цього питання судом, - не зазначає у позові номеру телефону відповідача, з чого виникає питання: яким чином позивач з`ясовував думку відповідача щодо наявності бажання про розірвання шлюбу органом РАЦС, а також, яким чином позивачу відомо чи жива його дружина, чи не зверталася сама до суду з аналогічним позовом, тощо, - з чого вбачається, що позивачем навіть не вживалися заходи для вирішення питання щодо розірвання шлюбу у позасудовому порядку, з чого не вбачається спору. Крім того, у позові не вказані реєстраційний номер облікової картки відповідача як платника податків (для фізичних осіб), що позбавляє суд виконати вимогу ч.ч.6-10ст.187 ЦПК України, згідно яких в разі, "якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи", чим перевіряє правильність підсудності справи, що передбачено вимогами ст.27 ЦПК України, згідно якої "позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом".

Стверджуючи, що йому не відомо де перебуває його дружина понад рік і його це не цікавить, та бажаючи тиснути на суд, стверджуючи, що суд надформально вирішив питання щодо відкриття провадження за його позовом, позивач, замість вживання заходів щодо встановлення відомостей, які необхідні для відкриття за його позовом провадження судом та ухвалення правильного, законного, на підставі достатніх доказів рішення, проявляє небажання брати участі у розгляді судом справи з дотриманням права відповідача бути проінформованим про наявність в провадженні суду позову стосовно нього.

Так, згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України регламентується, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А, за приписами ч.10 ст.84 ЦПК України, в разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ст.89 ЦПК України регламентовано, що "суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, позивач, маючи статус чоловіка, має цілком законне право звернутися до правоохоронних органів з заявою про розшук своєї дружини і після встановлення її місця проживання запропонувати їй розірвати шлюб у законному порядку, тобто, через органи РАЦС, оскільки, як він стверджує, спільних дітей в них немає. І лише отримання позивачем відмови дружини розірвати шлюб у позасудовому порядку суд може встановити наявність спору, який має вирішуватися судом.

Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи надають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач має подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, - учасник справи має про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v.Slovenia), заява № 53723/13, п.70, від 21.05.2015р., з подальшими посиланнями).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Про це зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Ст.131 ЦПК України регламентовано, що "у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи. Якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду. Особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, кожний учасник справи має знати про справу, яка розглядається в суді. Зокрема у справі мають бути докази, що відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позову з усіма додатками, що буде свідчити про його обізнаність наявності справи у суді та виникнення у нього відповідних процесуальних обов`язків, а в разі їх умисного невиконання для визнання таких дій (бездіяльності) зловживанням процесуальним правом.

Крім того, оскільки позов стосується розірвання шлюбу, а позивач просить розглянути справу за його відсутністю, він має зазначити, чи не є дружина вагітною, та інші відомості, що мають суттєве значення для розгляду справи про розірвання шлюбу, у тому числі - щодо наявності чи відсутності спору про спільне майно, оскільки, згідно, наприклад, ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, якщо один з подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, якщо дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

В якості роз`яснення: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, лише в разі, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ст. 110 СК України).

Таким чином, оскільки розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення, суд дійшов висновку, що, з метою дотримання строків розгляду справи та права відповідача знати про розгляд судом справи стосовно його прав і свобод, необхідно позивачу повторно надати суду достовірні відомості стосовно місця перебування відповідача та наявності спору між сторонами, або повідомити суд про заходи, які вживалися ним для з`ясування місця фактичного перебування відповідачки і з`ясування її думки стосовно бажання розірвати шлюб у законному порядку, оскільки суд може розглянути лише спір, що виник між сторонами, але не в компетенції суду вирішити питання, віднесене до повноважень органів влади. Так, ВП ВС висловила правову позицію, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, ... Тобто, суди не можуть підміняти інші органи влади ... (постанова ВП ВС від 11.09.2018 у справі №712/10864/16-а).

Таким чином, встановивши відсутність усіх вище перелічених складових для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява містить зазначені недоліки, які позивачем мають бути усунені для відкриття провадження у справі і її розгляду у розумні строки на підставі доказів і відомостей, достатніх для ухвалення судом повного, об`єктивного і справедливого рішення.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст.95,175,177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повторно залишити без руху позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу, що не є перешкодою для звернення до суду з цією ж заявою після усунення зазначених недоліків.

Запропонувати позивачу разом з усуненням недоліків позову надати, на його розсуд, суду інші докази на підтвердження відомостей, зазначених ним в позові, - що можуть мати суттєве значення для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення у справі у строки, передбачені чинним законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.В. Кравцова