Справа № 127/5754/14-ц
Провадження № 22-ц/801/2222/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

04 листопада 2021 рокуСправа № 127/5754/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.

суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року за поданням заступника начальника Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Собчука Валентина Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла цивільна справа № 127/5754/14-ц із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року. В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив поновити строку на апеляційне оскарження ухвали суду, пославшись на те, що суд першої інстанції розглянув подання державного виконавця 11 жовтня 2018 року без його участі і копія ухвали на його адресу не надходила; з текстом ухвали його ознайомлено лише 09 вересня 2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду неповажними; апеляційну скаргу залишено без руху; надано відповідачу строк для усунення недоліків (сплати судового збору в сумі 454,00 грн.) та роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали звернутись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, вказавши підстави для поновлення такого строку та надавши відповідні докази.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 920 копію ухвали ОСОБА_1 отримав 22 жовтня 2021 року.

25 жовтня 2021 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду поштою нову апеляційну скаргу, яка за своїм змістом є ідентичною первісно поданій апеляційній скарзі, крім обґрунтування підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду. До цієї апеляційної скарги відповідач також додав квитанцію від 21 жовтня 2021 року про сплату судового збору в сумі 454,00 грн.

У цій апеляційній скарзі, яку ОСОБА_1 надіслав суду на виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення без руху його апеляційної скарги, відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року. Підставами для поновлення такого строку зазначив те, що суд першої інстанції розглянув подання державного виконавця 11 жовтня 2018 року без його участі і копія ухвали на його адресу не надходила; з текстом ухвали його ознайомлено лише 09 вересня 2021 року.

Такі ж обставини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду відповідач ОСОБА_1 зазначав у первісно поданій апеляційній скарзі і такі наведені ним підстави визнані судом неповажними.

Новими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначив те, що йому не відомі обставини щодо отримання адвокатом Варчуком А. Б., який діяв згідно договору про надання правової допомоги в його інтересах, копії оскаржуваної ухвали 04 березня 2019 року та про подальше її оскарження в суді апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги від 27 листопада 2019 року, оскільки з такою скаргою адвокат його не ознайомлював, що свідчить про зловживання з боку адвоката Варчука А. Б. своїм процесуальним правом, вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони, а у цьому випадку це діяльність представника заінтересованої особи ОСОБА_3 з другою стороною всупереч його волі та інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив 11 жовтня 2018 року за відсутності відповідача (боржника) ОСОБА_1 (том 2 а. с. 142-143).

Апеляційну скаргу на ухвалу суду ОСОБА_1 подав до суду через відділення поштового зв`язку лише 14 вересня 2021 року (до суду першої інстанції скарга надійшла 17 вересня 2021 року), тобто через два роки і одинадцять місяців.

Наведені ОСОБА_1 доводи не свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки підстави для поновлення такого строку по суті є тими самими, що вже визнані судом неповажними, враховуючи, що у новій апеляційній скарзі відповідач як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження знову зазначив те, що з текстом оскаржуваної ухвали його ознайомлено лише 09 вересня 2021 року.

Як уже зазначалось судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, такі зазначені ОСОБА_1 обставини спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що 04 березня 2019 року копію оскаржуваної ухвали суд першої інстанції вручив представнику ОСОБА_1 адвокату Варчуку А. В., про що зазначено на його заяві від 22 лютого 2019 року про видачу копії такої ухвали (том 2 а. с. 147).

Доводи відповідача про те, що йому не відомі обставини щодо отримання адвокатом Варчуком А. Б. копії оскаржуваної ухвали 04 березня 2019 року та подальше її оскарження в суді апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги від 27 листопада 2019 року, оскільки з такою адвокат його не ознайомлював, також спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції повторну заяву про видачу йому копії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року, якою було задоволено заяву про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон (том 2 а. с. 195) і таку копію ОСОБА_1 вручено 05 листопада 2019 року (том 2 а. с. 196). Тобто зазначеними заявою та розпискою ОСОБА_1 спростовуються його доводи про те, що із оскаржуваною ухвалою його було ознайомлено лише 09 вересня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року, яка згідно інформації на конверті надіслана через відділення поштового зв`язку ОСОБА_1 27 листопада 2019 року (том 2 а. с. 223), підписана ОСОБА_1 , а не адвокатом Варчуком А. Б. (том 2 а. с. 198-202).

Отже, доводи відповідача про те, що йому не було відомо про оскарження адвокатом Варчуком А. Б. ухвали суду першої інстанції від 11 жовтня 2018 року, оскільки з такою скаргою адвокат його не ознайомив, є безпідставними, так як зазначена апеляційна скарга подавалась безпосередньо ОСОБА_1 , а не його представником.

У зазначеній апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яке також підписане ОСОБА_1 , він зазначав про те, що копію ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року він отримав 05 листопада 2019 року (том 2 а. с. 198-202, 203-204).

Таку апеляційну скаргу ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2019 року повернуто без розгляду особі, яка її подала (том 2 а. с. 225).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

Таким чином, зазначені відповідачем ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду не можна визнати поважними, оскільки матеріалами справи спростовуються посилання ОСОБА_2 на те, що з текстом оскаржуваної ухвали він ознайомився лише 09 вересня 2021 року, про що зазначено вище і такі наведені ним підстави вже визнані апеляційним судом неповажними, а також матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про те, що йому не було відомо про оскарження адвокатом Варчуком А. Б. ухвали суду першої інстанції від 11 жовтня 2018 року, оскільки із матеріалів справи вбачається, що така апеляційна скарга підписана ОСОБА_2 , а не його представником. У зв`язку з цим апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що застосування процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції від 11 жовтня 2018 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скаргу на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України.

Враховуючи викладене, зазначені ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року не можуть бути визнані поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це судове рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року неповажними та в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення такого строку відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року за поданням заступника начальника Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Собчука Валентина Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
І. М. Стадник