УХВАЛА

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 192/1560/19

провадження № 61-16449ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Петрова Є. В., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 020 грн.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 11 520 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 жовтня 2021 року ТОВ «Споживчий центр» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.

Так, у справі заявлено ціну позову у розмірі 16 020 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270*100=227 000).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. З цього приводу скаржник посилається на положення пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки він позбавлений можливості стягнути неустойку з відповідача за прострочення виконання зобов`язання. Також зазначає, що на час подання цієї касаційної скарги у судах України перебуває значна кількість справ за позовами ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості з боржників, тому остаточне рішення у цій справі, а саме правовий висновок в питанні стягнення штрафу, буде мати правовий вплив на всі інші справи позивача, які розглядаються судами попередніх інстанцій. Проте, такі доводи носять суб`єктивний характер, зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та до бажання добитися повторного розгляду справи, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

В. С. Висоцька

Є. В. Петров