Справа № 274/6331/21 Провадження № 2-о/0274/145/21 РІШЕННЯ
04.11.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б.,
за участі секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою, в якій просять розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 832; залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_3 .
Подана заява обґрунтовувалася тим, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведуть з 01.07.2019, збереження сім`ї є неможливим. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду 13.10.2021 відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу за заявою подружжя, розгляд справи проводиться в порядку окремого провадження.
ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню.
Згідно ч. 1ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 105 Сімейног кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.
Стаття 109 Сімейного кодексу України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.
Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду .
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №832, що підтверджується змістом свідоцтва про шлюб.
Сторони є батьками дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю.
З матеріалів справи вбачається, що заявниками до поданої спільної заява подружжя про розірвання шлюбу не доданий письмовий договір про те, з ким проживатимуть діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.
При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу слід відмовити, зважаючи на те, що між подружжям не укладено та не додано до матеріалів спільної заяви письмовий договір про визначення місця проживання дитини; яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дитини.
V. Розподіл судових витрат.
На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявниками при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі по 454,00 грн. який з урахуванням положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 81, 141, 223, 247, 263-265,293,294 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні спільної заяви подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заявник: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.Б. Большакова