Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання Маляренко І.М.,

учасники справи:

позивач: АТ КБ «ПриватБанк»,

представник позивача Дашко В. М.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2021 року представник позивача, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 22 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви б/н, на підставі якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з «Умовами на правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua , складає між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг. Крім цього 08 травня 2008 року ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

ОСОБА_1 в порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі, а тому станом на 25.02.2021 року за нею по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 40110,48 грн, які позивач прохає суд стягнути з відповідача. Крім цього прохає суд стягнути понесені судові витрати.

13 квітня 2021 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що 22 квітня 2008 року між позивачем та нею була підписана Заява, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1000 грн на картковий рахунок. Однак жодних Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів ОСОБА_1 не підписувала та з ними не ознайомлювалась. Крім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження відповідача на збільшення кредитного ліміту. Останній різ ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами 02.11.2018 року, однак відповідач продовжував нараховувати заборгованість, включаючи розмір у заборгованість за тілом кредиту. Внаслідок таких дій, відбулось списання відсотків у сумі 52917,25 грн. Враховуючи, що розмір заборгованості, яку прохає стягнути позивач становить 48768,62 грн, а неправомірно нараховано, на думку позивача, 52917,25 грн, то у задоволенні позову прохає відмовити повністю.

07 травня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що сторонами узгоджені всі істотні умови та укладено договір. 08.05.2008 року Відповідачем підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Надана Банком виписка по рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пп 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Враховуючи викладене, прохає стягнути з відповідача: 40110,48 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8658,14 грн заборгованість за простроченими відсотками.

11.05.2021 року відповідачем подано заперечення, у яких зазначено, що жодних Договорів, крім заяви від 22.04.2008 року вона не підписувала, тому кредитний ліміт збільшено протиправно, так як у заяві від 22.04.2008 року зазначено лише розмір кредитного ліміту 1000 грн і відомості про можливість збільшення ліміту відсутні. Крім цього позивач протиправно нарахував відсотки, які в подальшому перевів у заборгованість за тілом кредиту.

18.06.2021 року до суду надані пояснення Відповідача, в яких зазначено, що Заяву ОСОБА_1 підписала 22.04.2008 року, а 08.05.2008 року підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Черговість погашення заборгованості визначено Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів. Розрахунок заборгованості проведено автоматизованою системою станом на 25.02.2021 року і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійснені боржником платежі на його виконання.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року відповідача зобов`язано надати Кобеляцькому районному суду Полтавської області оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 8.05.2008 р, поданої ОСОБА_1 та «Справки об условиях кредитования» б/н від 08.05.2008 р, підписану ОСОБА_1 . На момент розгляду справи документи не надані.

Представник позивача, акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримала свої письмові заперечення та прохала відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ст. 1054, ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Заяви укладено Договір, на підставі якого останній видано кредиту картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000 грн. Номер кредитної картки НОМЕР_1 (а.с.21).

В період з 22.04.2008 року по 19.12.2019 року неодноразово відбувалась зміна кредитного ліміту, як у сторону збільшення так і в сторону зменшення (а.с.20).

У Заяві зазначено, що відповідачка ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» приклади використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна» з розрахунком загальної суми витрат клієнта.

Відповідач у своїх письмових запереченнях повідомила, що таку Довідку не підписувала та прохала суд з метою з`ясування обставин справи витребувати у позивача оригінал такої довідки. Клопотання відповідача судом задоволено, однак оригінал довідки суду не надано.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, оскільки відповідач, ОСОБА_1 ставить під сумнів довідку, надану позивачем, а відповідачем не надано оригінал такого документу, то суд не бере до уваги надану Довідку.

Також до позову представником позивача надано Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Вер- ховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у справі № 342/180/1, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.04.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.10.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших належних і допустимих доказів про ознайомлення ОСОБА_2 з умовами кредитування та використання наданої їй кредитної картки суду не надано.

Із наданої позивачем довідки про дати відкриття кредитних карток, їх терміну дії та номерів вбачається, що 22.04.2008 року ОСОБА_1 видано кредитну картку, номер якої співпадає із номером, зазначеним у Заяві на отримання кредиту (а.с.19, 21). Відомості про те, що при видачі наступних кредитних карт змінювались умови їх видачі чи умови користування відсутні.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за договором б/н від 22.04.2008 року вбачається, що станом на 25.02.2021 року за ОСОБА_1 значиться заборгованість в сумі 48768,62 грн, із яких: 40110,48 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту та 8658,14 грн заборгованість за простроченими відсотками. При цьому також вбачається, що заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, погашено заборгованості за тілом кредиту 19431,05 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 1587,91 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 1023,83 грн (а.с.5-18).

Крім зазначеного розрахунку, представником позивача на підтвердження позовних вимог надано виписку за договором станом на 26.02.2021 року (а.с.41-57).

Між тим, у позові банк не вказує про те, з чого саме складається прострочене тіло кредиту.

З наданого банком розрахунку та виписки про рух коштів вбачається, що до суми простроченого тіла кредиту позивачем включено нараховані проценти, пеню, штрафи, комісія (членські внески за користування карткою), платежі за кредитами «Миттєва розстрочка» та «Оплата частинами», щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день» які не передбачені в підписаній відповідачем заяві.

Обґрунтовуючи право вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.04.2008 р. та виписки про рух коштів, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору, які судом визнано неналежними доказами по справі.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді простроченого тіла кредиту, пені, штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, нарахування процентів у підвищеному розмірі, членських внесків та платежів за кредитом «Миттєва розстрочка», «Оплата частинами».

Як вказувалося вище та вбачається з підписаної відповідачем заяви від 22.04.2008 р., у ній відсутні умови щодо простроченого тіла кредиту, його складових, порядку та розміру нарахування.

Також відсутні умови про нарахування пені, штрафів, процентів у підвищеному та подвійному розмірі, комісії (членських внесків) за користування карткою, користування кредитом «Миттєва розстрочка», «Оплата частинами», платежі за страховну «Захист на кожен день».

Крім цього, у заяві відсутні умови стосовно списання нарахованих сум заборгованості за рахунок встановленого кредитного ліміту.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивач не надав доказів на обґрунтування простроченої суми тіла кредиту, правомірності нарахування заборгованості за простроченими відсотками судом не встановлено, заборгованість за тілом кредиту відсутня, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку за недоведеністю.

Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, то відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 141, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Суддя