Постанова

Іменем України

02 листопада 2021 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/15432/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Згурівського районного суду Київської області про призначення судово-медичної експертизи

від 05 серпня 2021 року

в складі судді Хижного Р.В.

у цивільній справі №365/853/16-ц Згурівського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року за клопотанням відповідача призначено у справі судово-медичну експертизу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач, діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтовано, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про призначення експертизи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції порушив норми процесуального закону та задовольнив клопотання відповідача про призначення експертизи, яке подано з пропуском строку. Зокрема, поза увагою суду залишилася та обставина, що позивачем було подано заяву про уточнення кола учасників та збільшення позовних вимог, за результатами розгляду якої судом 27.04.2021 постановлено ухвалу та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на уточнену позовну заяву, а також роз`яснено право на подання разом з відзивом всіх доказів на підтвердження своїх доводів. Копію ухвали від 27.04.2021 відповідач отримав в цей же день, відзив у визначений судом строк не подавав, а лише 15.06.2021 звернувся до суду з клопотанням про призначення медичної експертизи без наведення мотивів неможливості подання такого клопотання у строк, визначений судом в ухвалі від 27.04.2021.

Судом не враховано, що є недоцільним призначення медичної експертизи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, які дають відповіді на питання, поставлені судом в оскаржуваній ухвалі.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 05.08.2021, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про призначення медичної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що висновок за результатами проведення такої експертизи необхідно для забезпечення повноти судового розгляду. Суд також дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які надають відповіді на питання поставлені відповідачем на вирішення медичної експертизи.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як закріплено у ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5).

Положеннями частини 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що були відсутні підстави для задоволення клопотання про призначення експертизи, оскільки останнє подано відповідачем після закінчення строку, встановленого законом.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 27 березня 2018 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №373/1531/17 за обвинуваченням ОСОБА_2 (том 2, а.с. 68).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 11 грудня 2020 року поновлено провадження у справі (том 2, а.с. 81).

27 квітня 2021 року позивач уточнив позовні вимоги в частині кола відповідачів, а саме виключив вимоги до ОСОБА_5 , та збільшив розмір моральної шкоди (том 2, а.с. 134). В обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Ухвалою Згурівського районного суду від 17 квітня 2021 року заяву позивача про уточнення позовних вимог задоволено, виключено із складу учасників справи неналежного відповідача ОСОБА_5 та прийнято збільшення позовних вимог (том 2, а.с. 145-146). В ухвалі суду відповідачу роз`яснено, що у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали він має право подати відзив на уточнену позовну заяву, подати всі письмові та електронні докази, висновки експертів, заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також роз`яснено, що у разі не подання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали суду від 17.04.2021 відповідач ОСОБА_2 отримав 27.04.2021 (том 2, а.с. 147).

Як вбачається з матеріалів справи, у строк визначений судом, а саме до 12.05.2021, тобто протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали, відповідач не подавав до суду відзив на уточнену позовну заяву. А 15 червня 2021 року в судовому засіданні подав клопотання про призначення медичної експертизи, за результатами розгляду якої судом постановлено оскаржувану ухвалу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача - ОСОБА_4 підтвердила, що відзив на уточнену позовну заяву дійсно не було подано, а також визнала, що клопотання про призначення експертизи подано після закінчення строку, визначеного судом в ухвалі від 17.04.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати до суду докази разом з поданням відзиву.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України , якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В частині 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що у разі не подання відповідачем відзиву на позову заяву у встановлений строк разом з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, то суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Як вже вказувалося вище, відповідач не подавав відзиву на уточнену позовну заяву, а з клопотанням про призначення експертизи звернувся після закінчення строку встановленого судом. При цьому, таке клопотання подано відповідачем без обґрунтування неможливості його подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього.

Ообґрунтовуючи призначення експертизи, суд вищевказаних положень процесуального закону не врахував та лише зазначив в оскаржуваній ухвалі, що не вбачає порушень з боку відповідача щодо дотримання строку, оскільки клопотання подано до закінчення підготовчого судового засідання.

Водночас, суд першої інстанції не врахував, що згідно положень ст. 191 ЦПК України, яка міститься в Главі 3 Підготовче провадження Розділу ІІІ ЦПК України, у строк, встановлений судом, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо прийняття доказів, внаслідок чого задовольнив клопотання про призначення експертизи, яке подано з пропуском встановленого строку та без обґрунтувань неможливості його подання в строк.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи містяться докази, які дають відповіді на питання, поставлені судом в оскаржуваній ухвалі (том 1, а.с. 213-216).

Однак, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання та призначення медичної експертизи.

Враховуючи те, що суд порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду, відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення експертизи - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець