Справа №461/8692/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), яка діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, яка знаходиться за адресою: 0400, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 30 серпня 2019 року у с. Сабанівка Радехівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який не впорався із керуванням, з`їхав на узбіччя дороги та вчинив зіткнення із деревом. В результаті ДТП пасажири автомобіля марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження та були доставлені на лікування у Червоноградську центральну міську лікарню. Відповідальність водія транспортного засобу автомобіль марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована згідно Полісу №АО3226395 ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 17 жовтня 2019 року на адресу Відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 . До матеріалів страхової справи долучено копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000273 від 30.08.2019 року. Загальна сума страхового відшкодування завданого Позивачу становить 43 366, 79 грн. Листом від 09 жовтня 2020 року № 6705 Відповідачем повідомлено про необхідність долучення документів про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п. 36.2 ст. 36 Закону. З таким рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди постраждали треті особи пасажири, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіль марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Також, на підставі ст. 36.5 Закону просить стягнути пеню з розрахунком подвійної облікової ставки НБУ, три відсотки річних та інфляційні витрати. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.11.2020 р. за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 розгляд справи відкладено.

30 листопада 2020 року представником відповідача до суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Мотивуючи тим, що у відповідача відсутня можливість у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини Страхувальника, тобто ОСОБА_3 у вчиненні ДТП. Однак на дату розгляду справи судом, ОСОБА_3 до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення ДТП у встановленому порядку притягнуто не було. У Страхувальника відсутні правові підстави щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в силу п. 36.2 ст. 36 Закону, то і Страховик не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов`язань (відсутня вина) відповідно застосування заходів цивільно-правової відповідальності до відповідача є незаконним.

29 грудня 2020 рокупредставником позивача на адресу суду скеровано відповідь на відзив в якому зазначено, що з рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи не погодився, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , цивільно правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Встановлено, що 30 серпня 2019 року у с. Сабанівка Радехівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який не впорався із керуванням, з`їхав на узбіччя дороги та вчинив зіткнення із деревом. В результаті ДТП пасажири автомобіля марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження та були доставлені на лікування у Червоноградську центральну міську лікарню.

Відповідальність водія транспортного засобу автомобіль марки "DAEWOO LANOS", реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована згідно Полісу №АО3226395 ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 30 серпня 2019 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000273 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п. 24.2 ст. 24 Закону передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Пунктом 24.3. ст.24 Закону встановлено, якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Згідно із п. 26.1. ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Пунктом 26.2. ст. 26 Закону встановлено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

17 жовтня 2019 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» директором ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 . Загальна сума страхового відшкодування завданого становить 43 366, 79 грн.

Листом від 23 жовтня 2019 року № 8422 Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомлено про необхідність долучення документів на лікування та про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п.36.2 ст.36 Закону.

12 листопада 2019 року, 25 листопада 2019 року та 15 січня 2020 року на адресу Відповідача було направлено заяви про долучення документів, якими долучено медичну документацію та документи, що посвідчують понесені Позивачем витрати на лікування.

Заявами від 18 травня 2020 року та 18 червня 2020 року на адресу Відповідача було долучено документи, а саме медичну документацію та збільшено загальну суму виплати страхового відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності. Загальна сума страхового відшкодування становить 109 438, 95 грн.

07 жовтня 2020 року на адресу Відповідача направлено заяву про долучення документів, якою до матеріалів страхової справи долучено копію індивідуальної програми інваліда ОСОБА_1 .

Листом від 09 жовтня 2020 року № 6705 Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»повідомлено про необхідність долучення документів про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, покликаючись на п.36.2 ст.36 Закону.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч.2 ст.1187 ЦКУ).

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В свою чергу встановлено, що 30 серпня 2019 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 30 серпня 2019 року, було внесено до ЄРДР за № 0000273 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Таким чином, у позивача на час подання позовної заяви до суду не було можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам.

Таким чином, відмова ПАТ «СГ «ТАС» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІУ страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (вчинення дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування

Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вищенаведеної статті страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Судом встановлено, що позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі діючого полісу № АО 3226395 та надали відповідні документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем доведено факт заподіяння її шкоди та її розмір, тому у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не було підстав для прийняття рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду, оскільки таке рішення є необґрунтованим та таким, що не грунтується на нормах спеціального Закону та порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття526, частина друга статті625 ЦК).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того,у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

За таких обставин, 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 15 січня 2020 року. Також, починаючи з 16 січня 2020 року по 19 жовтня 2020 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 5347,39 грн.,3% річних в розмірі 990,90 грн. та інфляційні витрати у сумі 650,69 грн. нараховані на суму 43366,79 грн.

Наданий представником позивача розрахунок сум, які підлягають стягненню на користь позивача суд приймає до уваги, оскільки відповідачем не спростовано доводів представника позивача щодо визначеного розміру інфляційних збитків, пені та 3% річних та не подано жодних доказів щодо невірного розрахунку цих показників.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач при звернені до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.3. 4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені.

У своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: ордер ВС № 1041668 від 19 жовтня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 13 від 07 грудня 2020 року на суму 9 000,00 грн, детальний опис наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги 07.10.20 від 07 жовтня 2020 року, тому суд приходить до переконання, що з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 77, 78, 81, 206, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 354 ЦПК України, ст. ст. 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) страхове відшкодування у розмірі 56 536 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 15 копійок витрат на лікування, 2 826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість) гривень 80 копійок моральної шкоди, 50 076 (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок страхове відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, а всього 109 438 (сто дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 95 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5 347 (п`ять тисяч триста сорок сім) гривень 39 копійок, три відсотки річних у розмірі 990 (дев`ятсот дев`яносто) гривень 90 копійок, інфляційні втрати у розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень 69 копійок, а всього разом 6 988 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 січня 2021 року.

Суддя В.Ф. Романюк