ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7971/21 Справа № 171/769/20 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідач- Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго",

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року, ухваленого суддею Хоруженко Н.В. у м.Апостолове Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (т.1, а.с. 1-4), яку уточнював заявами від 02.06.2020 року (а.с.17-20 том 1), від 16.10.2020 року (а.с.158 том 1), від 29.04.2021 року та від 31.05.2021 року та з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати наказ №1593 від 24.12.2019 року про продовження простою ВП «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», як незаконний, та який не відповідає дійсності; стягнути з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним виводом його у простій з 30 січня 2020 року до 7 грудня 2020 року із розрахунку середньоденної заробітної плати 755,40 грн.

У травні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (т.2, а.с. 1-4), яку уточнював заявами від 05.06.2020 року (а.с.14-20 том 2), від 16.04.2021 року (а.с.102-105 том 4), від 05.05.2021 року та від 02.06.2021 року (том5) та з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати наказ № 1593 від 24.12.2019 року про продовження простою ВП «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», як незаконний, та який не відповідає дійсності; стягнути з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним виводом його у простій з 01 січня 2020 року до 7 грудня 2020 року із розрахунку середньоденної заробітної плати 503,50 грн.

У травні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (т.3, а.с. 1-4), яку уточнював заявами від 05.06.2020 року (а.с.13-16 том 3), від 07.05.2021 року та від 03.06.2021 року та з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати наказ № 1593 від 24.12.2019 року про продовження простою ВП «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», як незаконний, та який не відповідає дійсності; стягнути з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним виводом його у простій з 30 січня 2020 року до 7 грудня 2020 року із розрахунку середньоденної заробітної плати 755,40 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року дані справи об`єднані у одне провадження (том.1, а.с.189, том 2 а.с.152).

Позовні вимоги позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обґрунтовують тим, що вони працюють у Відокремленому підрозділі АТ «ДТЕК Дніпроенерго» «Криворізька ТЕС».

Спірним наказом №1593 від 24.12.2019 року про продовження простою їх було виведено у простій, згодом простій продовжувався.

З наказами їх не ознайомлювали, до роботи не допускали, сплачували заробітну плату у розмірі 2/3 окладу, з графіками входу з простою не ознайомлювали, внаслідок чого вони не мали можливості заробляти у повному обсязі.

Такі дії відповідача вважають незаконними, оскільки, зупинки роботи підприємства не відбулось, станція працювала, обладнання, яке вони використовували працювало, їх колеги по цеху працювали, а тому відповідачем допущено дискримінацію у відношенні них.

Причиною дискримінації вважають їх участь у профспілці, яка намагалась захистити їх права на працю, крім того, перед продовженням простою не отримано згоду профспілкової організації членами якої вони є, на зміну істотних умов праці.

Тому просили стягнути середній заробіток за час вимушеного простою, детальний розрахунок сум до стягнення викладено у заявах про уточнення позовних вимог.

30.03.2021 року на адресу суду надійшли пояснення позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 згідно яких зазначають, що в період простою вони знаходилися за територією підприємства і були позбавлені дістатися своїх робочих місць, тому вони не мають можливості чітко вказати хто працював замість них у той час коли вони знаходилися у простої, але по інформації яку позивачам надавали робітники котлотурбінного цеху це були наступні особи: замість ОСОБА_2 який працював машиністом обхідником котельного обладнання 5 групи кваліфікації, обслуговуючи зовнішні ГЗВ, в період коли він був у простої з січня по грудень 2020 року могли працювати машиністи обхідники котельного обладнання 5 групи кваліфікації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та машиністи обхідники котельного обладнання 6 групи кваліфікації ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; замість ОСОБА_3 , який працював машиністом обхідником котельного обладнання 6 групи кваліфікації, в період коли він був у простої з січня по грудень 2020 року, могли працювати машиністи обхідники котельного обладнання 6 групи кваліфікації ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; замість ОСОБА_1 який працював машиністом обхідником турбінного обладнання 6 групи кваліфікації, в період коли він був у простої з січня по грудень 2020 року могли працювати машиністи обхідники турбінного обладнання ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Згідно штатного розпису у 2020 році в котлотурбінному цеху відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція АТ «ДТЕК Дніпроенерго» працювали дев`ять машиністів обхідників котельного обладнання 5 групи кваліфікації, обслуговуючи зовнішні ГЗВ, шістнадцять машиністів обхідників котельного обладнання 6 групи кваліфікації та чотирнадцять машиністів обхідників турбінного обладнання 6 групи кваліфікації. І хто саме працював із цієї кількості робітників котлотурбінного цеху замість позивачів їм не відомо. Але їм, як робітникам енергетичної галузі відомо що згідно вимог ГКД 34.20.507-2003 «Правила технічної експлуатації електричних станцій» обладнання яке знаходиться у роботі або в резерві повинно бути постійно під наглядом оперативного персоналу.

Позивачі самі є робітниками із числа оперативного персоналу. Згідно ліцензійних умов АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на виробництво електричної енергії у відокремленому підрозділі КТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго» повинно бути дієздатних 7 енергоблоків. Якась кількість енергоблоків повинна знаходитися у роботі згідно диспетчерського графіку навантаження, а решта енергоблоків знаходитися у резерві готові в будь яку мить бути включені у роботу.

Робота позивачів згідно їх робочих інструкцій полягає в тому щоб експлуатувати обладнання яке працює або знаходиться у резерві. Специфіка роботи енергетичного обладнання яке виробляє електричну енергію є такою що обладнання працює за диспетчерським графіком який створюється на кожен день, та по різним причинам диспетчерський графік роботи обладнання Криворізької ТЕС може корегуватися щогодини. Тобто за добу обладнання може декілька разів вмикатися у роботу та зупинятися. А те обладнання що зупинилося повинно знаходитися у резерві готове до включення у роботу будь якої миті.

Згідно вимог ГКД 34.20.507-2003 «Правила технічної експлуатації електричних станцій» «експлуатація обладнання - це стадія життєвого циклу обладнання на момент введення його в роботу до вивода з роботи, на протязі якої підтримується та відновлюється його працездатність.

Експлуатація обладнання включає чотири оперативних стану: робота, резерв, ремонт, консервація». І усі ці чотири стану вимагають присутності на обладнанні оперативного персоналу який його обслуговує та експлуатує.

Відповідач, порушуючи правила безпечної експлуатації ГКД 34.20.507-2003 залишив обладнання резервних енергоблоків №2,3,4,5,8,10 без частини персоналу що його експлуатує та порушуючи вимоги статті 34 КЗпП України ввів відносно позивачів простій без виводу з робочого стану обладнання енергоблоків №2,3,4,5,8,10.

Наказ №1593 від 24.12.2019 року про продовження простою до 31 березня був виданий на вимогу наказу №87 від 24 грудня 2019 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у преамбулі наказів вказано що простій вводиться для запобігання повного припинення діяльності Товариства.

Простій, що обумовлений вимогами статті 34 КЗпП України як зупинення роботи був введений без фактичного зупинення роботи обладнання на якому позивачі працювали, тобто позивачів вивели у простій для запобігання повного зупинення діяльності Товариства при працюючому обладнані.

Тобто позивачів полишили можливості працювати при працюючому обладнані заради запобігання повного припинення діяльності Товариства.

Такі дії відповідача порушують вимоги КЗпП України що до права позивачів на труд.

Також відповідачем було порушено відносно позивачів вимоги статті 113 КЗпП України яка вимагає «час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки, встановленого працівникові розряду (окладу)».

Починаючи з травня по грудень 2020 року роботодавець щомісяця утримував їх у простої з 01.04.2020 року згідно наказу №257 від 27.03.2020 року, але що місяця позивачі отримували зарплатню нижче 2/3 тарифної ставки за посадою.

Ці порушення відповідач аргументував введенням для позивачів скороченого робочого часу. Але навіть зміна істотних умов праці позивачам не дає право відповідачу порушувати вимоги статті 113 КЗпП України.

Наказом №29 від 27 березня 2020 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та наказом №257 від 27 березня 2020 року для робітників ВП Криворізька ТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про які позивачі дізналися з доказів по справі які надала представник відповідача, для персоналу підприємства було продовжено простій. Але для якого саме персоналу у наказі не зазначено, як і не зазначено у додатках до наказу.

Позивачі наголошують що їх не було ознайомлено як з наказом №257 від 27 березня 2020 року так і з наказом №1593 від 24.12.2019 року. Тому, на підставі викладеного вважають введення простою для позивачів таким, що порушує їх право на труд та належну заробітну плату за цей труд, та вважають що відповідач повинен компенсувати позивачам недоотриману заробітну плату за період знаходження простої (а.с.92-94 том 4).

Рішенням Апостолівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року в задоволенні позовів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ "ДТЕК Дніпроенерго", третя особа профспілкова організація "Захист праці" про скасування наказу, стягнення заробітної плати за час вимушеного простою, відмовлено.

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи незгодними з ухваленим судовим рішенням подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, ставлять питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити, заявлені ними до АТ "ДТЕК Дніпроенерго" позовні вимоги та стягнути з Відповідача середню заробітну плату за час незаконного вивидення та утримання в простої без зупинення роботи з лютого по грудень 2020 року, з розрахунку середньоденної заробітної плати на користь: ОСОБА_2 -32151,28 грн.: ОСОБА_3 42697,78 грн.; ОСОБА_1 73566,96 грн.

При цьому, Позивачі зазначають, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи по суті і не взяв до уваги доводи, які вони вказували у відповіді на відзив, пояснення, у позовній заяві та наданих Позивачами доказів, які підтверджують протизаконність дій Відповідча з приводу виводу позивачів у простій та підтверджують відсутність зупинення роботи, яку виконували до виведення у простій. Наголошують на тому, що суд не взяв до уваги, викладені у позові обставини про те, що робота, яку вони виконували в об`ємі робочих інструкцій не зупинялася і поки їх утримували у простої, роботодавець використовував інших працівників, доказом чого є підтвердження Відповідача про те, що котлотурбінний цех не зупинявся, а продовжував виробляти продукцію і до того ж Відповідач не надав суду першої інстанції жодних доказів, які б свідчили про зупинення роботи. Суд проігнорував відсутність наказів або розпоряджень Відповідача про вивід позивачів у простій де були б зазначені ПІБ та посади позивачів, а також, де вказано причини зупинення їх роботи, а саме відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи або з причин невідворотної сили.

Позивачі вважають, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий, неупереджений розгляд справи і вирішення справи за позовом Позивачів з метою ефективного захисту порушення їх права на працю та належну заробітну плату, які гарантовані їм нормами КЗпП та Конституції України.

Окрім того, Позивачі зазначають, що з наказами №29 та №257 від 27.03.2020 «Про продовження простою», Відповідач їх не ознайомлював, про їх наявність вони узнали під час розгляду цієї справи, ознайомившись з відзивом на позов, тому і не мали можливості оскаржити ці накази, вказують, що вони оскаржують наказ №1593 від 24.12.2019 про який їм було відомо з кінця лютого 2020 року.

Позивачі вважають, що суд першої інстанції, проводячи аналіз, метою, якого було визначення наявності чи відсутності зупинення роботи позивачів, хибно взяв за докази документи надані Відповідачем щодо факту сталого падіння фінансових показників, збільшення дефіциту обігових коштів у 2019 році, посилаючись на те, що суд при цьому не взяв до уваги той факт, що Позивачі були виведені у простій у 2020 році, а Відповідач не надав суду жодних доказів про факт сталого падіння фінансових показників та збільшення дефіциту обігових коштів Товариства у 2020 році.

Позивачі наголошують на тому, що відокремлений підрозділ «Криворізька теплова електрична станція» і котлотурбінний цех в якому працювали Позивачі не зупиняв свою роботу протягом усього періоду утримання Позивачів у простої, продовжував свою роботу.

Позивачі вважають, що у зв`язку з тим, що були відсутні підстави для оголошення простою, накази Відповідача №29 від 27.03.2020 та №1593 від 24.12.2029 та №257 від 27.03.2020 є такими, що порушують діюче законодавство про працю та не можуть бути законною підставою для виведення Позивачів у простій.

Вказують, що суд на надав належної оцінки, витребуваним у Відповідача табелям обліку робочого часу працівників котлотурбінного цеху за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, які підтверджують використання Відповідачем інших працівників цього цеху за аналогічними з Позивачами професіями, які не були виведені в простой, що свідчить про те, що зупинення роботи Позивачів не відбувалося, а посилання Відповідача на те, що нібито разом з Позивачами у простої були інші працівника КТЦ, але у інший час не знайшли належного підтвердження.

Також, Позивачі не погоджуються з висновком суду першої інстанції про те, що при виведені Позивачів до простою не було застосовано дискримінацію. Вказують, що суд проігнорував пояснення у суді третьої особи, керівника первинної профспілкової організації «Захист Праці», членами, якої вони є, який пояснював суду, що Позивачі з метою захисту своїх прав вийшли з профспілки ППО Криворізька ТЕС і увійшли до незалежної профспілки «Захист Праці» і саме з цього часу і почалася дискримінація Позивачів з боку Відповідача.

Наголошують на тому, що їх позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем процедури введення простою відносно них без зупинення роботи, оскільки Відповідач належним чином не довів наявність зупинення роботи позивачів та фактим незаконного утримання позивачів у простої, що призвело до порушення їх умов трудового договору, оплати праці та втрати можливості працювати згідно своїх робочих інструкцій та отримувати заробітну плату, тому вони і вимагають стягнути недоотриману заробітну плату, яку б вони мали отримати, якщо б Відповідач не полишив їх можливості працювати. Вказують, що такі дії Відповідача мали за мету примусити Позивачів звільнитися за власним бажанням.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивачів і їх представника ОСОБА_31 , які, кожен окремо у повному обсязі підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника Відповідача ОСОБА_32 , яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги Позивачів та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом директора ВП ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 16.05.2016 року №547-к ОСОБА_1 , машиніста-обхідника з турбінного устаткування VI групи Котлотурбінного цеху №2 Служби головного інженера переведено з 16.05.2016 року машиністом-обхідником з котельного устаткування VI групи котлотурбінного цеху Служби головного інженера, а отже ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що також підтверджується копією його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.03.2002 року (а.с.222, 225-226 том 1).

Наказом директора ВП ДТЕК Криворізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 16.05.2016 року №606-к ОСОБА_2 , машиніста-обхідника з котельного устаткування V групи Котлотурбінного цеху №1 Служби головного інженера переведено з 16.05.2016 року машиністом-обхідником з котельного устаткування V групи котлотурбінного цеху Служби головного інженера, а отже ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а.с.224 том 1).

Наказом директора ВП «Криворізька Теплова Електрична Станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 28.02.2019 року №139-к ОСОБА_3 , машиніста-обхідника з котельного устаткування V групи Оперативного персоналу Котлотурбінного цеху Служби головного інженера переведено з 01.03.2019 року машиністом-обхідником з котельного устаткування VI групи Оперативного персоналу Котлотурбінного цеху Служби головного інженера, а отже ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що також підтверджується копією його трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.2006 року (а.с.223, 227-229 том 1).

Наказом директора Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №1593 від 24.12.2019 року «Про продовження простою» на виконання наказу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 24.12.2019 року №87, з метою запобігання повного припинення діяльності Товариства продовжено до 31 березня 2020 року вимушений простій ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників (а.с.5-6, 23-24, 230 том 1).

Також судом встановлено, що наказом в.о. генерального директора АТ «ДТЕК Дніпроенерго» №29 від 27.03.2020 року «Про введення та продовження простою» пунктом 5 продовжено вимушений простій відокремлених підрозділів Товариства не з вини працівників, визначивши датою закінчення простою дату видання наказу Товариства про його закінчення (а.с.248 том 1).

Наказом директора Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» №257 від 27.03.2020 року «Про продовження простою» на виконання наказу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» від 27.03.2020 року №29 у зв`язку з триваючими негативними фінансово-економічними обставинами в діяльності Товариства, сталим падінням фінансових показників, неможливості роботи у штатному режимі, з метою запобігання повному припиненню діяльності Товариства продовжено вимушений простій ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників, визначивши датою закінчення простою дату видання наказу Товариства про його закінчення (а.с.231 том 1).Вказані накази позивачами не оскаржуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду - машиніст-обхідник з турбінного устаткування, VI група, крім нього, згідно табелю обліку робочого часу, на вказаній посаді перебувають: ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_25 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55

ОСОБА_3 займає посаду - машиніст-обхідник з котельного устаткування, VI група, крім нього, згідно табелю обліку робочого часу, на вказаній посаді перебувають: ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_15 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_12 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90

ОСОБА_2 займає посаду - машиніст-обхідник з котельного устаткування, V група, крім нього, згідно табелю обліку робочого часу, на вказаній посаді перебувають: ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 .

Судом досліджено табелі обліку робочого часу працівників котлотурбінного цеху за період дії спірного наказу - з 24.12.2019 року по 31.03.2020 року (а.с.112-179,том 4), якими підтверджено перебування позивачів в простої, зокрема:

- з табелю обліку робочого часу за січень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 перебував у простої 10 днів (80 год.);

ОСОБА_3 перебував у простої 2 дні (16 год.);

ОСОБА_2 перебував у простої 24 днів (192 год.);

- з табелю обліку робочого часу за лютий 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 перебував у простої 12 днів (96 год.);

ОСОБА_3 перебував у простої 15 днів (120 год.);

ОСОБА_2 перебував у простої 15 днів (120 год.);

- з табелю обліку робочого часу за березень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 перебував у простої 17 днів (136 год.),

ОСОБА_3 перебував у простої 16 днів (128 год.);

ОСОБА_2 перебував у простої 16 днів (128 год.).

Судом досліджено табелі обліку робочого часу працівників котлотурбінного цеху за період дії наказу від 27.03.2020 року - з 01.04.2020 року по січень 2021 року (а.с.179,том4- а.с.15,т.5), якими підтверджено перебування позивачів в простої, зокрема:

- з табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 14 днів (112 год.);

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.);

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.);

- з табелю обліку робочого часу за травень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.);

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 13 днів (104 год.);

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 13 днів (104 год.);

- з табелю обліку робочого часу за червень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.),;

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.),;

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.),;

- з табелю обліку робочого часу за липень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 15 днів (120 год.),;

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 18 днів (144 год.);

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.),;

- з табелю обліку робочого часу за серпень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 3 дні (24 год.),;

ОСОБА_3 у простої не перебував, (а.с.227 том 4);

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 16 днів (128 год.),;

- з табелю обліку робочого часу за вересень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 6 днів (48 год.), ;

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 15 днів (120 год.),;

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 17 днів (136 год.);

- з табелю обліку робочого часу за жовтень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 у простої не перебував, (а.с.6 том 5);

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 18 днів (143 год.);

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 18 днів (143 год.),;

- з табелю обліку робочого часу за листопад 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 був відсутній на роботі у простої не перебував, (а.с.14 том 5);

ОСОБА_3 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 17 днів (136 год.),

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 17 днів (136 год.),.

- з табелю обліку робочого часу за грудень 2020 року встановлено, що:

ОСОБА_1 у простої не перебував, (а.с.239 том 1);

ОСОБА_3 був відсутній на роботі зв`язку з простоєм 3 дні (24 год.),;

ОСОБА_2 був відсутній на роботі у зв`язку з простоєм 1 день (8 год)..

- за січень 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 у простої не перебував, ОСОБА_3 у простої не перебував, ОСОБА_2 у простої не перебував, (а.с.237 том 1).

Відповідно до довідок ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про середній заробіток, встановлено що середньогодинна заробітна плата в розрахунку на 1 робочу годину працівника ОСОБА_1 становить 132,71 грн., працівника ОСОБА_3 86,91 грн., працівника ОСОБА_2 52,70 грн. (а.с.249 том 1, а.с.1-2 том 4).

Оплату праці зі період простою відповідачем здійснено відповідно до вказаного розрахунку і факт оплати праці у розмірі 2/3 від за вказаний у табелі період простою позивачами не оспорюється.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову Позивачам в задоволенні їх позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, виходив з того, що в судовому засіданні доведено наявність у Відповідача підстав для встановлення простою, не доведено дій Відповідача щодо дискримінації позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 при прийнятті наказів від 24.12.2019 року та від 27.03.2020 року, доведено здійснення оплати часу простою Позивачів з дотриманням вимог колективнго договору та ст.113 КЗпПУ та відсутності підстав для збереження за позивачами середнього заробітку на час простою.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суд першої інстанції і не може погодитись з доводами Позивачів, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи Позивачів, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Статтею 34 КЗпП України, передбачено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

За положеннями ч.2, 4 ст.113 КЗпПУ про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується.

Системний аналіз даних норм права дозволяє зробити виснвоок, що простій це не повне зупинення діяльності підприємства, а саме зупинення роботи, тобто обсягу робіт, визначених при укладенні трудового договору, які працівник зобов`язується виконувати за трудовим договором. У простої може перебувати навіть одна особа.

Факт падіння фінансових показників у 2019 році Відповідача знайшов своє підтвердження в судовому засіданні наданими представником відповідача доказами документами звітності АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії за 2019 рік та акти звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» (а с. 65-82,т.1).

Наказ №1593 від 24.12.20219 року, не містить посилання про виведення саме позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій, він стосується невизначеного кола осіб та прийнятий на виконання наказу в.о. генерального директора АТ «ДТЕК Дніпроенерго» №87 від 24.12.2019 року «Про організацію та введення простою ДТЕК Запорізька ТЕС і продовження простою ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС», пунктом 3 якого наказано у зв`язку зі сталим падінням фінансових показників АТ «ДТЕК Дніпроенерго», збільшенням дефіциту обігових коштів та неможливістю роботи у штатному режимі, з метою запобігання повному припиненню діяльності Товариства продовжено до 31.03.2020 року вимушений простій ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС не з вини працівників. Дія цього пункту не поширюється на директора, головного бухгалтера та працівників ДТЕК Придніпровська ТЕС, ДТЕК Криворізька ТЕС, які працюють в режимі неповного робочого часу (а.с.247 том 1), який сторонами не оскаржуються.

Частиною 3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст.65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у Відповідача були наявні підстави для оголошення простою, не з вини працівників для певної категорії працівників АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що було пов`язано зі сталим падінням фінансових показників, збільшенням дефіциту обігових коштів та неможливістю роботи у штатному режимі, з метою запобігання повному припиненню діяльності підприємства, а тому підстави для визнання незаконним та скасування наказу про оголошення простою відсутні.

Відповідно до вимог статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно з частиною другою статті 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на Відповідача.

Судом першої інстанції були досліджені надані Відповідачем табелі обліку робочого часу, якими було підтверджено той факт, що не тільки Позивачі перебували у простої, а також інші працівники підприємства в інший від Позивачів час також перебували у простої, окрім того строк простою у Позивачів також різний, що зокрема видно з досліджених судом табелів обліку робочого часу працівників котлотурбінного цеху за період з січня 2020 року по січень 2021 року (а.с. 237, 239, т.1, 112-179,т. 4).

Зокрема з наданих Відповідачем табелів обліку робочого часу вбачається, що ОСОБА_3 у січні 2020 року перебував у простої 2 дні, ОСОБА_1 у січні був у простої 10 днів, ОСОБА_2 - 24 дні. У серпні 2020 року ОСОБА_1 був у простої 3 дні, ОСОБА_3 у серпні 2020 року у простої не перебував, ОСОБА_2 перебував у простої у серпні 2020 року 16 днів. Позивач ОСОБА_1 у простої у жовтні, листопаді та грудні 2020 року не перебував. ОСОБА_3 у грудні 2020 року у простої був 3 дні, а ОСОБА_2 у грудні 2020 року був у простої 1 день. У січні 2021 року жоден з Позивачів у простої не перебував.

Твердження Позивачів, що їх виведено до простою саме через їх участь у профспілці, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки рішення про включення їх у члени профспілкової організації прийнято на засіданні профкому 02.04.2020 року, що підтверджено протоколом (а.с.191, том1), тобто після прийняття наказів 21.12.2019 року та після 27.03.2020 року, інші члени профспілкової організації, зокрема ОСОБА_31 у простої не перебував, тому відсутні підстави вважати, що при введені простою до Позивачів було застосовано дискримінацію.

Отже, висновок суду першої інстанції, що оспорюваним наказом №1593 від 24.12.20219 року права позивачів не порушено, а тому відсутні підстави для його скасування, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020) час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

На підприємстві діє колективний договір, який є внутрішнім нормативним документом відповідача і його положення є обов`язковими для даного підприємства та працівників філії та повинні враховуватись судом при вирішені трудового спору.

Відповідно до положень колективного договору, час простою не з вини працівника оплачується відповідно до вимог законодавства (ст.113 КЗпПУ).

Отже, якщо простій виник не з вини працівника, то в даному випадку час простою необхідно оплачувати працівникам відповідно до ч.1 ст.113 КЗпП України з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

З пункту 3.1 спірного наказу про продовження простою вбачається, що позивачам на час простою встановлено заробітну плату в розмірі двох третин встановленого посадового окладу.

Відповідно до частини третьої статті 113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Згідно із частини другої статті 7 Закону України «Про охорону праці» працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. Факт наявності такої ситуації підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства за участю представника профспілки і уповноваженого трудового колективу, а в разі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною праці за участю представника профспілки. За період простою з цих причин не з вини працівника за ним зберігається середній заробіток.

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Отже, у випадку простою, не з вини працівника, середній заробіток працівника зберігається, лише коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища.

В даному випадку підстави для застосування цих положень не встанволено.

За таких обставин, оплата Позивачам за час простою заробітної плати в розмірі двох третин встановленого посадового окладу, відповідає положенням ч.1 статті 113 КЗпП України, тому доводи Позивачів у цій частині, колегія суддів вважає необґрунтованими та їх відхиляє.

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в повному обсязі, та зазначає, що доводи Позивачів, викладені у скарзі повторюють обґрунтування позовної заяви та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Позивачів слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином обґрунтоване, без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: