ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3187/21 Справа № 173/658/19 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ПАТ РОДОВІД БАНК звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ РОДОВІД БАНК посилалися на те, що 26 вересня 2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 26 вересня 2007 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ«РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 35.1/СІ-191.07.1. Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію в межах загальної суми 25000 доларів США терміном до 25 вересня 2010 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором 35.1/СІ-191.07.1 від 26 вересня 2007 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 26 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А., та зареєстрований в реєстрі за № 1389. Згідно умов Договору Іпотеки, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 яка належить на праві власності іпотекодавцю. Передане в іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінене в 40000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення договору іпотеки становить 202 000 грн. Відповідно до п.1.5 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 14,5% річних. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору позичальник зобов`язується починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісячно до 10 числа включно, кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі с вого поточного рахунку на рахунок Банку. Відповідно до п. 3.1.4 Кредитного договору, позичальник зобов`язувався щомісяця до 10 числа (включно), сплачувати Банку плату за обслуговування кредиту. Згідно п. 4.5 Кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплачувати банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана у п.1.3 цього договору, від суми простроченого платежу. Банк в повному обсязі виконав свої договірні зобов`язання щодо надання кредитних коштів згідно кредитного договору, але відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого йому нараховувались проценти по кредиту, пеня, три відсотки річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам та плата за обслуговування кредиту. Станом на 07 лютого 2019 року сума заборгованості відповідача становить 112 166, 05 доларів США (еквівалент в національній валюті 3 024 455, 2грн.), яка складається з наступного: 28 224,42 доларів США заборгованість по кредиту та процентах за весь період; 24 997,13 доларів США. - прострочена заборгованість за кредитом; 3 227,29 доларів США - сума простроченої заборгованості по процентам за кредитом; 76 072,10 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період); 67 029,98 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за весь період (еквівалент в національній валюті 1 807 402,15 грн.); 9 042,13 доларів США - сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (за весь перірод) ( еквівалент в національній валюті 243 812,67 грн.); 7 869,53 доларів США сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам; 6 934,14 доларів США - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту ( за весь період (еквівалент в національній валюті 186 972,64 грн.); 935,39 доларів США - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту ( за весь період) ( еквівалент в національній валюті 25 222 грн.). За наслідками розгляду позовної заяви банку, 11 листопада 2013 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 ,. та ОСОБА_3 , на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 63488,33 грн., що складається з: 24997,13 доларів США - заборгованість за сумою основного боргу; 3227,29 доларів США. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 27944,05 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 4013,92 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом; 2890,76 доларів США три процента річних від суми простроченого кредиту; 415,23 доларів США - три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту; 3441 грн. - сума судового збору. Рішення суду набрало законної сили, однак на даний час боржником не виконане, заборгованість по кредитному договору не погашена, що й стало причиною звернення банку з цим позовом до суду. З наведених підстав ПАТ «РОДОВІД БАНК» просили суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 35.1/СІ-191.07.1 від 26 вересня 2007 року, яка станом на 07 лютого 2019 року становить 112 166,05 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру під АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачеві з визначенням способу реалізації: продаж іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «РОДОВІД БАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «РОДОВІД БАНК» просять скасувати рішення суду від 18 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого змінено на ПАТ«РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №35.1/СІ-191.07.1, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит у вигляді кредитної лінії під заставу квартири, що зазначена у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20223139, на загальну суму 25000 доларів США строком до 25 вересня 2010 року включно (п.1.1. Договору). Процентна ставка за кредитом за вказаним договором встановлюється у розмірі 14,5 % річних (пункт 1.3 Договору) (а.с. 21-24).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 35.1/СІ-191.07.1 від 26 вересня 2007 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 26 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А,, та зареєстрований в реєстрі за № 1389, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 1995 року квартиру АДРЕСА_1 . Передане в Іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 40000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення договору іпотеки складає 202 000 грн. (п.1.5 Договору іпотеки) (а.с.25-30).

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 рокуу справі № 173/2672/13-ц, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованість за кредитним договором та пені у розмірі 63488,33 доларів США, а саме: 24997,13 доларів США заборгованість за кредитом; 3227, 29 доларів США заборгованість за процентами; 27944, 05 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4013, 92 доларів США пеня за несвоєчасне погашення процентів; 2890,76 доларів США три процента річних від суми простроченого кредиту; 415,23 доларів США три процента річних від суми прострочених процентів по кредиту та судові витрати у розмірі 3441 грн. 00 коп. (а.с.31-33).

До теперішнього часу вказане рішення суду боржниками не виконане (а.с.148, 149, 150).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ Родовід Банк, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосуванням норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

26 вересня 2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого змінено на ПАТ«РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №35.1/СІ-191.07.1, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит у вигляді кредитної лінії під заставу квартири, що зазначена у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20223139, на загальну суму 25000 доларів США строком до 25 вересня 2010 року включно (п.1.1. Договору). Процентна ставка за кредитом за вказаним договором встановлюється у розмірі 14,5 % річних (пункт 1.3 Договору) (а.с. 21-24).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 35.1/СІ-191.07.1 від 26 вересня 2007 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 26 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Питомцем В.А,, та зареєстрований в реєстрі за № 1389, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 1995 року квартиру АДРЕСА_1 . Передане в Іпотеку нерухоме майно за домовленістю сторін оцінено в 40000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення договору іпотеки складає 202 000 грн. (п.1.5 Договору іпотеки) (а.с.25-30).

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року у справі № 173/2672/13-ц, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованість за кредитним договором та пені у розмірі 63488,33 доларів США, а саме: 24997,13 доларів США заборгованість за кредитом; 3227, 29 доларів США заборгованість за процентами; 27944, 05 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4013, 92 доларів США пеня за несвоєчасне погашення процентів; 2890,76 доларів США три процента річних від суми простроченого кредиту; 415,23 доларів США три процента річних від суми прострочених процентів по кредиту та судові витрати у розмірі 3441 грн. 00 коп. (а.с.31-33).

Вказане рішення суду боржниками не виконане (а.с.148, 149, 150).

З матеріалів справи вбачається відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у цій справі (а.с.102, 103).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253255 цього Кодексу.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Такиий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18).

У справі встановлено, згідно умов кредитного договору від 26 вересня 2007 року, строк його дії визначено до 25 вересня 2010 року.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року у справі № 173/2672/13-ц, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованість за кредитним договором та пені у розмірі 63488,33 доларів США, а саме: 24997,13 доларів США заборгованість за кредитом; 3227, 29 доларів США заборгованість за процентами; 27944, 05 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 4013, 92 доларів США пеня за несвоєчасне погашення процентів; 2890,76 доларів США три процента річних від суми простроченого кредиту; 415,23 доларів США три процента річних від суми прострочених процентів по кредиту та судові витрати у розмірі 3441 грн. 00 коп. (а.с.31-33).

Встановлено, вказане рішення суду боржниками не взагалі виконувалося, жодних платежів після ухвалення рішення суду від 11 листопада 2013 року боржниками у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором проведено не було.

Посилаючись на те, що заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року не виконано, банк 06 березня 2019 року звернувся до суду з цим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.2-10, 40).

Слід зазначити, ПАТ Родовід Банк мав можливість звернутися до суду з цим позовом до ОСОБА_1 протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, однак позовна заява щодо суми кредитної заборгованості шляхом пред`явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки була подана банком до суду лише 06 березня 2019 року, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач ОСОБА_1 .

Отже, з урахуванням вищезазначеного у задоволенні позовних вимог ПАТ Родовід Банк про звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути відмовлено з підстав пропуску банком строків позовної давності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ПАТ Родовід Банк слід задовольнити частково, рішення суду від 18 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ Родовід Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК - задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства РОДОВІД БАНК до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді