Номер провадження: 22-ц/813/1933/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Дрішлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14 січня 2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17 825 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти.

Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що призвело до виникнення у неї заборгованості, яка станом на 17 вересня 2019 року дорівнює 46 254,01 гривень, та складається з:

16 921,77 грн. заборгованість за кредитом;

10 379,96 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

18 952,28 грн. заборгованість за пенею та комісією.

На підставі чого, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом та просило суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 921,77 гривень та судові витрати 702,70 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у незадоволеній частині позовних вимог в повному обсязі, в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду щодо безпідставності та недоведеності вимог ґрунтується на припущеннях; уклавши генеральну угоду про реструктуризацію боргу відповідач зобов`язалась сплатити заборгованість вже існуючої заборгованості перед банком на умовах згідно угоди; суд дійшов помилкового висновку про відсутність погодження умов кредитування та відсутність підпису на Умовах та правилах надання банківський послуг; помилковим є висновок суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості; в даному випадку не може бути взята до уваги позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просила застосувати строк позовної давності щодо стягнення відсотків і пені та залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 11 січня 2021 року.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16 921,77 гривні, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Встановлено, що 14 січня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором - № SAMАВ0897 від 04 грудня 2012 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 10).

Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 17 825,01 гривень на строк 36 місяців з 14 січня 2015 року по 31 січня 2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 17 825,01 грн. в обмін на обов`язок ОСОБА_1 повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Також, п. 2.2 договору встановлено, що в разі неналежного зобов`язання кредитор повинен сплатити штраф в розмірі 1 971,95 грн..

Сплата заборгованості проводиться починаючи з «1» по «25» число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 646,69 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 січня 2018 року.

Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 , що підтверджується її підписом, та свідчить про її згоду про те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил, тарифів складає між банком і нею кредитний договір.

Із наданого банком розрахунку вбачається, що взяті на себе зобов`язання по Генеральній угоді відповідачкою належним чином не виконувались, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 46 254,01 гривень, яка складається з: 16 921,77 грн. заборгованість за кредитом; 10 379,96 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 18 952,28 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором № б/н від 14 січня 2015 року, відповідачка ОСОБА_1 погодила суму кредиту в розмірі 17 825,01 грн., нарахування відсотків у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості, що станом на 17 вересня 2019 року склала 10 379,28 грн., а також розмір штрафу в сумі 1 971,95 грн..

Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 , здійснювалось погашення заборгованості.

Таким чином, з урахуванням підписаної сторонами угоди, домовленості сторін та проведених розрахунків, місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 379,28 грн, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Також банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути заборгованість за пенею та комісією.

Дана вимога базується на п.п. 2.5 та 2.8 Генеральної угоди, у яких зазначено, що позичальник зобов`язується повернути, в тому числі, винагороду банку згідно Генеральної угоди і Умов та правил; при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення.

Однак, в Генеральній угоді від 14 січня 2015 року розмір пені та комісії та порядок їх сплати не визначено.

Умови, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, у Генеральній угоді розмір пені та комісії не визначено, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили порядок їх сплати.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови, зокрема про розмір пені та комісії, прямо не передбачені в Генеральній угоді, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 ..

До аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення пені та комісії, оскільки в Генеральній угоді від 14 січня 2015 року сторони розмір пені та комісії не узгодили, а в ній міститься лише посилання на Умови та правила стосовно порядку їх нарахування.

Отже, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права частково знайшли своє підтвердження.

За нормою пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі зазначеного слід змінити й розподіл судових витрат у справі, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем.

Так позивач звернувся із позовом про стягнення 46 254,01 грн., задоволено позовні вимоги у суммі 27 301,73 грн., що складає 59%.

На підставі зазначеного слід змінити й розподіл судових витрат у справі, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем у розмірі 1 133,39 грн. (1921,00 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 59 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні), та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 745,22 грн. (2 958 грн. (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 59%).

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () відсотки за користування кредитом у розмірі 10 379,96 гривень.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року в частині розміру судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір у розмірі 1 133,39 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 1 745,22 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 11 січня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

А.І.Дрішлюк