Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Гаврилюк В.К.
Справа № 408/4051/18-ц
Провадження № 22-ц/810/334/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаврилюка В.К.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Біловодського районного суду Луганської області від 08 лютого 2021 року, ухвалено у складі судді Соболєва Є.О. в смт Біловодськ Луганської області,

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27 лютого 2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 4600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2018 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 48410,57 грн, яка складається із: 4223,85 грн заборгованість за кредитом; 36274,48 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 5130,78 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи; 500,00 грн штрафу (фіксованої частини); 2281,46 грн штрафу (процентної складової).

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2008 у розмірі 48410,57 грн. та судові витрати у сумі 1762,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Біловодський районний суд Луганської області заочним рішенням від 08 лютого 2021 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2008 у сумі 4223,85 грн та судовий збір в сумі 153,74 грн, а всього 4377,59 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд обґрунтував рішення тим, що у вказаній заяві зазначено, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, однак, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не підписаний відповідачем, а вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі.

Також суд першої інстанції виходив з того, що заява позичальника про виявлення бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» від 27 лютого 2008 не має строку повернення кредиту (користування ним), а містить лише його анкетні дані та контактну інформацію. Крім того, зазначені Умови та Правила не містять дати їх підписання.

Тому, суд першої інстанції, беручи до уваги зазначені вище обставини справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.02.2008 у сумі 4223,85 грн та судовий збір в сумі 153,74 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просить суд скасувати заочне рішення Біловодського районного суду Луганської області від 08 лютого 2021 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів, пені, штрафів та задовольнити вимоги банку в цій частині, стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що 27 лютого 2008 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тому з моменту підписання заяви, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Додатково позивач посилається на те, що 27 лютого 2008 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався ним. Кредитний ліміт збільшувався банком, що підтверджується випискою про рух коштів клієнта, яка є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, з питання розірвання договору не звертався, а навпаки погодився зі всіма його умовами, про що свідчить користуванням ним кредитною картою, та часткове погашення кредитної заборгованості.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48410,57 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 4223,85 грн ніким із сторін в установленому законом порядку не оскаржується, тому в цій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Предметом апеляційного розгляду справи є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаній заяві зазначено, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, однак, Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку не підписані відповідачем, а вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі.

Також суд першої інстанції виходив з того, що заява позичальника про виявлення бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» від 27 лютого 2008 не має строку повернення кредиту (користування ним), а містить лише його анкетні дані та контактну інформацію. Крім того, зазначені Умови та Правила не містять дати їх підписання.

Суд першої інстанції, беручи до уваги зазначені вище обставини справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2008 року у розмірі 4223,85 грн та судовий збір в сумі 153,74 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 лютого 2008 ОСОБА_1 підписав заяву позичальника про виявлення бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом 4600,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 48410,57 грн., яка складається із: 4223,85 грн. заборгованість за кредитом; 36274,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5130,78 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи; 500,00 грн. штрафу (фіксованої частини); 2281,46 грн. штрафу (процентної складової).

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав суду копію Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та станом на 31.03.2018 розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2008 року у загальній сумі 48410,57 грн., яка складається із: 4223,85 грн. тіла кредиту; 36274,48 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 5130,78 грн. нарахованої пені та комісії; 500,00 грн. штрафу (фіксованої частини); 2281,46 грн. штрафу (процентної складової).

До позовної заяви позивачем додано копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, який підписаний ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 лютого 2008 року, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, цей витяг не підписаний ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

Крім того, копія Умов та правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про необхідність взяття до уваги практику Верховного Суду у справах про стягнення кредитної заборгованості, оскільки наведені постанови Верховного Суду є судовими рішеннями у конкретних справах з відмінними фактичними обставинами та є результатом перегляду судових рішень за певними доводами касаційних скарг.

При цьому, обов`язковими при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України є лише висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо стягнення пені, штрафів.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31 березня 2018 року заборгованість відповідача перед акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за пенею та комісією становить 5130,78 грн, 500,00 грн. штрафу (фіксованої частини); 2281,46 грн. штрафу (процентної складової) грн.

Як вбачається із матеріалів справи до позовної заяви позивачем додано копію анкети-заяви від 27 лютого 2008, яка підписана ОСОБА_1 . При цьому, надані Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

У анкеті-заяві від 27 лютого 2008 року, яка підписана ОСОБА_1 , відсутні умови щодо сплати пені, штрафів, а саме їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату неустойки (пені, штрафу) та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні із апеляційною скаргою, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який врахувавши правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду викладену у справі від 03 липня 2019 року № 342/180/17, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в частині оскаржуваного рішення.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Біловодського районного суду Луганської області від 08 лютого 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року.

Головуючий В.К. Гаврилюк

Судді В.А. Коновалова

В.М. Луганська