Справа № 199/7422/20
УХВАЛА

19.05.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Столяренко А.І.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Ульяненко А.А.,

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Тарасевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа.

26.04.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, а саме - просила витребувати з КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» амбулаторну карту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідку про перебування на обліку у лікаря офтальмолога, яке було підтримано позивачем ОСОБА_1 та її представником в судовому засіданні 19.05.2021.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки стороною позивача пропущено строки подання клопотання.

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, з позовом позивачка звернулась до суду 06.11.2020, який ухвалою суду було залишено без руху.

На виконання ухвали суду надано виправлену позовну заяву 13.01.2021, на підставі якої відкрито провадження по справі ухвалою судді від 13.01.2021.

З клопотанням про витребування доказів позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 26.04.2021.

Суд звертає увагу на те, що підготовче судове засідання, призначене на 16.02.2021 було відкладено, в тому числі і за клопотанням позивача ОСОБА_1 саме через не отримання нею медичної документації щодо померлої матері ОСОБА_3 .

Водночас, у підготовчому судовому засіданні 14.04.2021 позивач та її представник не зазначали про наміри подати такі докази, не заявляли відповідних клопотань про витребування відповідних доказів, а також висловили думку про можливість закінчення підготовчого судового засідання.

В обґрунтування клопотання про витребування доказів від 26.04.2021, позивач ОСОБА_1 посилається на неможливість самостійно отримати докази з лікарні, що підтверджується відповіддю КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» №74/1/03 від 19.04.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що із вищезазначеної відповіді вбачається, що позивач ОСОБА_1 лише 14.04.2021 звернулася до КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» із запитом, про що у підготовчому судовому засіданні 14.04.2021 суду не повідомляла.

Крім того, звертаючись до суду із клопотанням про витребування доказів 26.04.2021, позивач не зазначає причини, з яких заявлені до витребування докази не могли бути подані разом з позовом, як і не обґрунтовано причини не зазначення у позові, а також під час підготовчого судового засідання 14.04.2021 наміру витребувати такі докази під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на подання клопотання про витребування доказів.

Також, суд звертає увагу, що позивачем до клопотання про витребування доказів відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку до суду не надано.

Суд зазначає, що мета процесуального механізму витребування доказів є допомогти сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

При цьому Європейський суд зауважив, що національні суди, застосовуючи процесуальні норми, повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.92 р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи, що стороною позивача подане клопотання з порушенням процесуальних строків та без обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, за відсутності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є таким що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 84, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів від 26.04.2021 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.Б.Подорець