Справа №295/9067/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинській Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Богунський районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третьої особи Приватного підприємства «Крошня-ВЖРЕП № 4» Житомирської міської ради, Служби у справах дітей Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липні 2021 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 та її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що з 2012 року останні не проживають в ньому без поважних причин, відповідачі взагалі не цікавляться спірним житлом, будь-яких обов`язків по утриманню житла не несуть.

На підставі ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 04 серпня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористалася своїм правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 03.09.2021 р. вказавши, що відсутні підстави для позбавлення її та її неповнолітніх дітей права користування житловим приміщенням, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися. Представник служби у справах дітей Житомирської міської ради Чижевський В.М. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи врахувати інтереси дітей.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 згідно: свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло та технічного паспорту на квартиру, (а.с. 5-7).

Відповідач ОСОБА_2 , та її діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються колишніми членами сім`ї позивача, будучи прописаними в квартирі, фактично не проживають в ній з 2012 року, тобто понад один рік, тому втратили право користування квартирою. Останні не несуть будь-яких обов`язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримують житло, не сплачують комунальні послуги.

Згідно довідки про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані 4 особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с. 4).

В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб.

Факт не проживання відповідача з 2012 року в спірній квартирі стверджується стверджується актом ПП «Крошня-ВЖРЕП №4» від 25.06.2021 року (а.с.3), що приймається як достовірний доказ.

Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося.

Передбачених законом випадків збереження за ними права користування будинком не встановлено.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, такою, що втратила право користування спірним житлом, у зв`язку з відсутністю без поважних причин понад один рік.

Таким чином, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Права членів сім`ї власника житла підлягають захисту і позбавлення права на житло не лише має ґрунтуватися на вимогах закону, але таке втручання повинно бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та не покладати надмірний тягар на відповідачів.

Крім того, суд зазначає, що неповнолітні діти відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , іншого, належного їм на праві власності майна не мають, а тому визнання їх такими, що втратили право користування квартирою, як цього просить позивач призвело б, до неспівмірного втручання у їх право на житло.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання неповнолітніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд, крім наведених вище підстав, враховує наступне.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Тобто неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не досягли повноліття, а відтак не набули повної цивільної дієздатності, причини їх не проживання за місцем реєстрації не залежать від їх волі, у зв`язку з чим необхідно дійти висновку про відсутність підстав для визнання їх такими, що втратили право користування спірною власністю.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17 (провадження № 61-11933св18), від 10.04.2019 у справі №466/7546/16-ц, від 27.06.2019 у справі №337/1760/17 від 27.11.2019 у справі №368/750/16-ц, від 25.08.2020 у справі №206/3425/18.

Отже, заявлені вимоги за наведених підстав в частині визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 81, 89, 206, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третьої особи Приватного підприємства «Крошня-ВЖРЕП № 4» Житомирської міської ради, Служби у справах дітей Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З повним текстом сторони мають право ознайомитися 12.10.2021 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Житомирської міської ради (м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2), Приватне підприємство «Крошня-ВЖРЕП № 4» (м. Житомир, вул. Отаманів, Соколовських, 7).

Суддя: І.Г. Перекупка