У Х В А Л А

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 297/2607/13

провадження № 61-4062ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-ірландське підприємство «Вемекс Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатів Інтернешнл», про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, витребування земельної ділянки та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, належним чином обґрунтованої доказами.

У квітні 2021 року скаржником надано до суду матеріали, якими недоліки скарги не усунуто у повному обсязі.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд вказав, зокрема, на те, що скаржником не обґрунтовано належним чином причин, які завадили подати касаційну скаргу в строк, встановлений статтею 390 ЦПК України, а причини, на які посилався скаржник (не отримання копії постанови, ознайомлення з її текстом з Єдиного державного реєстру судових рішень), суд не визнав поважними.

На виконання вимог ухвали суду від 01 квітня 2021 року скаржник надав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, що чинним процесуальним законодавством не зобов`язаний цікавитися ходом розгляду справи, обов`язок надсилання копії оскаржуваної постанови покладений на суд апеляційної інстанції, який останнім не було виконано, в зв`язку з чим вважає, що строк касаційного оскарження був пропущений з поважних причин, а тому ОСОБА_1 має право на поновлення строку на касаційне оскарження та просить його поновити. Крім того, посилається на ухвали Верховного Суду в інших справах, в яких за аналогічних обставин суд поновлював строк на касаційне оскарження.

Проте, такі доводи не є належним виконанням вимог процесуального закону щодо обґрунтування підстав для поновлення строку на оскарження судового рішення.

Право на поновлення процесуальних строків національними судами було предметом розгляду Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, у справі «Пономарьов проти України». Суд зазначав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (абзац 41 рішення у цій справі).

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, процесуальний закон вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

За таких підстав суд касаційної інстанції, залишаючи касаційну скаргу без руху, роз`яснив скаржнику право звернутися до суду з заявою про поновлення строку касаційного оскарження з зазначенням поважних причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Скаржник наводить причини пропуску строку, проте, не надає суду доказів того, що суд апеляційної інстанції не виконав вимог статті 272 ЦПК України (відповідної довідки тощо), або того, що скаржнику не було вручено копію оскаржуваної постанови (копії конверту, повернутого до суду касаційної інстанції в зв`язку з неврученням адресату тощо).

Суд касаційної інстанції не спростовує право скаржника на поновлення строку на касаційне оскарження, проте, з вищевказаних підстав позбавлений права на власний розсуд за відсутності доказів безпідставно поновлювати строк касаційного оскарження. В свою чергу скаржник таких доказів не надав.

Щодо посилань скаржника на те, що в інших справах Верховний Суд за умови несвоєчасного отримання скаржниками копії оскаржуваного судового рішення поновлював строк касаційного оскарження слід зазначити таке.

Частиною другою та третьою статті 390 ЦПК України передбачено саме право скаржника на поновлення строку на касаційне оскарження за умови несвоєчасного отримання останнім копії оскаржуваної постанови. В ухвалах Верховного Суду про відкриття касаційного провадження, на які посилається скаржник, суд касаційної інстанції зазначав, що питання про поновлення строку касаційного оскарження вирішувалося на підставі доданих до касаційної скарги доказів про отримання копії оскаржуваної постанови, натомість, скаржником у цій справі таких дій вжито не було.

Таким чином, скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в повному обсязі.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що скаржник звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, не володіє достатніми навиками в сфері юриспруденції, з метою недопущення надмірного формалізму та порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог до касаційної скарги застосовуються заходи, передбачені чинним процесуальним законодавством.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються заходи, передбачені чинним процесуальним законодавством..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш