Справа № 724/1203/21
Провадження № 2/724/401/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.
при секретарі: Філіпчук Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Хотин Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В:
09.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач зазначає, що коли прийшов строк платежу за кредитним договором, боржником було допущено прострочення платежу. За виконавчими документами визначено, що сума заборгованості проводиться з 06.11.2018 року по 11.03.2020 року та складає 11 742 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 500 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту 1030 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями 5212 грн., та за вчинення виконавчого напису 1000 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» складає 12 742 грн.
Укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 спеціальні умови для короткострокового кредиту договір кредитної лінії від 20.04.2018 року № AG4924194 які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідченні нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи причини неявки суду не повідомили.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.04.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 уклали спеціальні умови для короткострокового кредиту договір кредитної лінії за № AG4924194 відповідно до яких позивачу було надано ліміт кредитної лінії в розмірі 4000 грн. за відсотковою ставкою в день для початково-зазначеної тривалості кредиту 0,97%; відсоткова ставка в день для переходу, що перевищує початкову значену тривалість кредиту 1,50% починаючи з наступного дня; дата повного погашення кредиту 20.05.2018 року; пеня в розмірі 1,50%.
В свою чергу позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним, так як суми, у тому числі пеня, проценти, зазначені в оскаржуваному виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса) не є безспірною заборгованістю.
Так, судом встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).
Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.
Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Крім того, нотаріусом не було повідомлено ОСОБА_1 про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно остання не могла відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача).
Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано.
Також суд враховуючи позицію Верховного суду України від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц де Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, що встановлено законом відповідна процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, згідно матеріалів справи, заборгованість обчислюється за період з 06 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року, виконавчий договір позики, на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом, не був нотаріально посвідчений.
При цьому, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.
Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172.
Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Оскільки судом було встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 20.04.2018 року № AG4924194 надана сума кредиту становить 4000 грн., а згідно виконавчого напису який посвідчений приватним нотаріусом прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 500 грн. Отже враховуючи вище зазначену позицію Верховного Суду України заборгованість щодо наданого кредиту згідно договору не відповідає зазначеній заборгованості по тілу кредиту у виконавчому написі.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, та аналізуючи зібрані докази в справі, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.
За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення.
А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є:
- квитанція до прибуткового касового ордера від 03.06.2021 року.
- копія договору про надання правової допомоги від 12 травня 2021 року між адвокатом Роскрут Орестом Семеновичем та ОСОБА_1 де зазначено предмет, строк, ціну договору в розмірі 6000 грн.
- акт виконаних робіт від 05.06.2021 року, яким були надані наступні послуги: підготовка правової позиції та оцінювання матеріалів виконавчого провадження щодо підготовки позову про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню (вартість 600 грн. за год. затрачено 4 год.) разом 2400 грн.; підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів (вартість 600 грн. за год. затрачено 6 год.) разом 3600 грн. Загальна сума відповідно до акту виконаних робіт 6000 (шість тисяч) грн.
- розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 12 травня 2021 року становить 6000 (шість тисяч) грн.
15.07.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшло клопотання від директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
В обґрунтуванні свого клопотання відповідач зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, наданих послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи вище викладене просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Розглянувши клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу суд не бере до уваги викладенні аргументи у заявленому клопотанні, оскільки вони не достатньо обґрунтовані.
Суд вважає, що вказані докази позивача у понесених витрат на правничу допомогу є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч гривень).
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень.
На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 142, 200, 206, 247, 258, 259, 263- 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.10.2021 року.

Суддя: О.Г.Єфтеньєв