Дата документу 04.01.2021
Справа № 334/8648/19
Провадження № 4-с/334/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Турленко К.С.,

за участю боржника ОСОБА_1

державного виконавця Грінберг Ю.М.

стягувача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

установив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя 21.12.2020 року надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у якій скаржник просить визнати постанову державного виконавця Бахшиева В.О. від 27.08.2020 року у виконавчому провадженні №62894042 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 4085,45 грн. та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 06.07.2020 Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 334/8648/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Нарахування коштів за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) здійснюються щомісячно. Відповідно, сплата таких коштів споживачем повинна також здійснюватися щомісячно, тобто за відповідний період споживання послуги. Отже, зазначені платежі є періодичними.

27.08.2020 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєвим В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62894042 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 334/8648/19, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 06.07.2020.

27.08.2020, посилаючись на статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову у ВП № 62894042 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4085,45 грн.

Разом з тим, пунктом 1 частини 5 статі 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір не стягується, зокрема за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, постанова державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєва В.О. від 27.08.2020 у ВП № 62894042 про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом щодо стягнення періодичних платежів суперечить вимогам пункту 1 частини 5 статі 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, у судовому засіданні, яке відбулось 04.01.2021 року, за клопотанням боржника до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 та копію ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.042019 у справі №334/10139/14-ц.

Відповідно до додаткових пояснень боржника, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.042019 у справі №334/10139/14-ц задоволено його аналогічну скаргу на рішення органу державної виконавчої служби та скасовано постанову державного виконавця про стягнення з нього виконавчого збору, винесену у виконавчому проваджені з примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за централізоване опалення на користь Концерну «МТМ».

На думку боржника, зазначене вище судове рішення має преюдиційний характер для розгляду його скарги.

Державний виконавець у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, вказавши на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а перелік періодичних платежів чітко визначено спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження» і сплата боргу за централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води (підігрів питної води) не відноситься до них.

Стягувач Концерн «МТМ», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, не забезпечив явку свого представника, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги боржника та відмовляє у її задоволені з огляду на таке.

06.07.2020 Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 334/8648/19 для примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Зазначений виконавчий лист пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Державним виконавцем Бахшиєвим В.О. 27.08.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62894042.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

27.08.2020 року державним виконавцем винесено постанову у ВП № 62894042 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4085,45 грн.

Виконавче провадження здійснюється виключно на підставі рішень, що підлягають примусовому виконанню (виконавчих документів), які визначені у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Чинне законодавство не містить чіткого визначення терміну «періодичні платежі» у контексті здійснення виконавчого провадження. Проте, частина третя статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» містить розширене визначення таких платежів, а саме: «про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі».

Враховуючи викладене, принципи та мету здійснення виконавчого провадження, а також приписи статті 11 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що «періодичними платежами» в розумінні правовідносин, що виникають у процесі виконавчого провадження є певне грошове зобов`язання розмір, порядок та періодичність сплати, якого встановлені у виконавчому документі, зокрема, виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду.

На відміну від вищенаведеного зобов`язання із сплати (порядок, строк та розмір) за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) врегульовано відповідними нормами законодавства та/або договору, а не безпосередньо виконавчим документом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/8648/19 не встановлено обов`язку ОСОБА_1 періодично сплачувати послуги, які надаються Концерном «МТМ», а встановлено факт того, що він був зобов`язаний самостійно сплачувати відповідні платежі, однак через неналежне виконання такого обов`язку у нього виникла заборгованість, яку й стягнув суд.

Стосовно тверджень скаржника про те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.042019 у справі №334/10139/14-ц встановлені обставини, які мають преюдиційне значення для розгляду цієї скарги, то суд відхиляє їх з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час, заявник посилається на вищевказану ухвалу, як на доказ не в частині саме обставин, встановлених судом, а в частині правових висновків, зроблених судом при розгляді конкретної скарги боржника, яка не є обов`язковою для суду при розгляді цієї конкретної скарги.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заяв стосовно розподілу витрат, пов`язаних із розглядом скарги до суду не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.01.2021 року

Суддя: Бредіхін Ю. Ю.