Справа № 930/2147/21
Провадження №2/930/780/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Царапори О.П.

за участю секретаря судових засідань Дуба В.Г.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 14.07.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу 14 липня 2021 року ОСОБА_3 вона є власником 17/50 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 .

Відповідно до даного договору матір позивачки, - відповідачка ОСОБА_4 подарувала їй вказане нерухоме майно.

У вказаній частині житлового будинку позивач фактично проживає з 2001 року, про що свідчить відмітка у її паспорті про місце реєстрації.

Співвласником інших 33/50 частин зазначеного вище житлового будинку являється відповідачка, - ОСОБА_2 .

Вказаний вище порядок володіння спільною частковою власністю створює на сьогоднішній день для позивачки та для відповідачки певні додаткові незручності щодо: реєстрації третіх осіб у своєму житлі, укладення відповідних договорів про комунальні послуги, тощо.

Позивач ОСОБА_1 не зазначає у позові про те, що між нею та відповідачкою існують якійсь сварки чи негаразди з даного приводу.

10 вересня 2021 року позивач одержала Висновок щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, який проведений суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до даного Висновку їй може бути виділено із загального будинку слідуючі приміщення: 2-1 коридор, 2-2 санвузол, 2-3 кухня , 2-4 котельня (прибудова літ. «А1») 2-5 кімната, 2-6 кімната, (житловий будинок літ. «А»), 2-7 кімната, 2-8 санвузол, 2-9 кімната (прибудова літ. «А1») , огорожа «1». Загальна площа її частини будинку становить - 96.0 кв.м., в тому числі житлова - 53.1 кв.м.

За технічними показниками вказані 17/50 частин об`єкта нерухомого майна є відокремлені та існує окремий вхід і можуть бути виділені в натурі.

Тому позивач вважає, що вона, як співвласник у спільній частковій власності, має право на виділ в натурі належної їй частки у цілому житловому будинку, розміщеному по АДРЕСА_1 .

Такі обставини й стали підставою звернутися до суду з даним позовом.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подавала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.09.2021 року.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує у задоволені позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, подали відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність, висловивши свою позицію щодо даного позову.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін.

Так як відповідач позов визнала, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, немає.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Дослідивши матеріали справи,судом встановлені наступні докази.

На підставі договору дарування частини житлового будинку від 14.07.2021 року та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу 14 липня 2021 року ОСОБА_3 позивач є власником 17/50 частин житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності підтверджується право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі договору дарування на 17/50 частин житлового будинку (а.с.8)

Судом встановлено, що належна ОСОБА_1 частка будинковолодіння складається із приміщень житлового будинку загальною площею 96.0 кв.м , в тому числі житловою 53.1 кв.м., до якого входить: 2-1 коридор, 2-2 санвузол, 2-3 кухня , 2-4 котельня, 2-5 кімната, 2-6 кімната, 2-7 кімната, 2-8 санвузол, 2-9 кімната, а також споруди та споруда: огорожа «1», що підтверджується висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна(а.с.9)

Зазначені приміщення перебувають у фактичному користуванні позивача ОСОБА_1 .. Власником інших 33/50 частин зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 , яка успадкувала нерухоме майно після смерті своєї матері, - ОСОБА_6 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.1998 року та посвідченого приватним нотаріусом Люлько Л.М. (а.с.14)

Звітом про оцінку майно підтверджується що вартість житлового будинку без ПДВ складає 154200 гривень(а.с.20-22).

Оскільки виділ належної позивачці частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим та враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

А, згідно з ч.1ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України визначено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. А частинами 1,2 ст.319 ЦК України регламентовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до ст.16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України - одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) визначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок , при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації .

Висновки суду

Оскільки ОСОБА_1 є власником 17/50 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу 14 липня 2021 року Ревуцьким Є.В. та її позов визнаний відповідачем ОСОБА_2 , що не порушує права жодної із сторін, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 13, 76-81, 83, 206, 211, 247, 258, 264, 265, 268, 273, 247-279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 336, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність:

-житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «А1», загальною площею 96.0 кв.м , в тому числі житловою 53.1 кв.м., до якого входить: 2-1 коридор, 2-2 санвузол, 2-3 кухня , 2-4 котельня, 2-5 кімната, 2-6 кімната, 2-7 кімната, 2-8 санвузол, 2-9 кімната, та споруда: огорожа «1», та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, який розміщений по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: О.П. Царапора