Справа № 357/6753/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: судді - Бондаренко О.В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши клопотання відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Росава», третя особа: арбітражний керуючий ліквідатор Комлик Ілля Сергійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати наказ (керівника) ПрАТ «Росава» № 502 01/4 від 10.02.2020 року про звільнення її з роботи за ст. 40 КЗпП України та наказ про припинення трудової угоди № 3353к з ОСОБА_1 від 21.04.2020 року, поновити її на роботі у ПрАТ «Росава» в авто камерному цеху за професією вулканізаторника автокамер ІV розряду та стягнути з відповідача на її користь середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з 21.04.2020 року по день фактичного поновлення на роботі з урахуванням раніше виплачених грошових коштів.

17.07.2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.01.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява по приєднання додаткових доказів та уточнення позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку, а саме стягнути з відповідача на ї користь середньомісячний заробіток в сумі 13961 грн. за час вимушеного прогулу з 21.04.2020 року по день фактичного поновлення на роботі з урахуванням раніше виплачених коштів.

30.12.2020 року відповідач ПрАТ «Росава», в інтересах якого діє ліквідатор арбітражний керуючий Комлик Ілля Сергійович, подав до суду клопотання, про передачу справи за підсудністю для розгляду в межах справи № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава», шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яке зареєстровано судом 04.01.2021 року, мотивуючи тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава», постановою Господарського суду Київської області від 04.12.2018 року визнано банкрутом ПрАТ «Росава» та відкрито ліквідаційну процедуру. На сьогоднішній день, ліквідаційна процедура ПрАТ «Росава» триває, справа про банкрутство знаходиться на розгляді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_2 . З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Поряд з іншими принципами правового регулювання неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута (висновки щодо змісту цього принципу наведено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.102.018 року у справі № 5/520-03, від 19.04.2019 р. у справі № Б8/180-10). Цей принцип полягає, серед іншого, у судовому контролі за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів, а також за збереженням балансу інтересів сторін у тому числі під час продажу майна банкрута з метою реалізації за найвищу ціну та відповідно до встановленої Законом про банкрутство процедуру. Враховуючи, що позивач звернулась із позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до ПрАТ «Росава», відносно якого господарським судом Київської області розглядається справа про банкрутство то слід дійти до однозначного висновку, що відповіді вимоги позивача мають бути розглянуті в межах справи № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава». В зв`язку з викладеним просить передати дану справу № 357/6753/20, до розгляду в межах справи № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава», що перебуває в провадженні Господарського суду Київської області, суддя Наріжний С.Ю.

Позивач, ОСОБА_1 , подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти клопотання відповідача не заперечує.

Представник позивача, адвокат Чередніченко Віталіна Анатоліївна, подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просила проводити судове засідання за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Третя особа: ліквідатор арбітражний керуючий Комлик Ілля Сергійович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, оглянувши матеріали справи, при вирішенні клопотання виходить з наступного.

Встановлено, що 27.11.2018 року ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у справі № 911/2498/18 про банкрутство ПрАТ «Росава».

04.12.2018 року постановою Господарського суду Київської області визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство «Росава», відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого Дьоміну Світлану Сергіївну.

24.06.2020 року ухвалою Господарського суду Київської області відсторонено арбітражного керуючого Дьоміну С.С. від виконання повноважень ліквідатора ПрАТ «Росава» та призначено ліквідатором ПрАТ «Росава» арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та, який набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2020 року у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05.02.2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позови до боржника, який перебуває в процедурі банкрутства, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство тим самим складом, що і справа про банкрутство боржника.

Враховуючи предмет спору та суб`єктний склад у цій справі, наявність порушеної щодо ПрАТ «Росава» справи про банкрутство № 911/2498/18, суд вважає за необхідне передати матеріали справи № 357/6753/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Росава», третя особа: арбітражний керуючий ліквідатор Комлик Ілля Сергійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключною підсудністю для розгляду тим судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПрАТ «Росава» № 911/2498/18.

Керуючись п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4, 20 ГПК України, ст. 31, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Приватного акціонерного товариства «Росава» в інтересах якого діє ліквідатор арбітражний керуючий Комлик Ілля Сергійович, задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Росава», третя особа: арбітражний керуючий ліквідатор Комлик Ілля Сергійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передати до Господарського суду Київської області (01000, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, 16) для розгляду судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПрАТ «Росава» № 911/2498/18.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 14.01.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко