01.11.2021 Справа № 756/5627/15-ц
Унікальний № 756/5627/15-ц
Провадження № 4-с/756/35/21
У Х В А Л А

01 листопада 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, у якій просив: визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича від 15.10.2020 про: відкриття виконавчого провадження № 63317280; визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 215,00 грн; стягнення боржника основної винагороди у сумі 3 136 298,30 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича від 27.10.2020 року про опис та арешт майна боржника; визнати неправомірним та скасувати рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича про призначення ОСОБА_3 відповідальним зберігачем описаного та заарештованого майна: двокімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м.

В обґрунтування скарги зазначав, що згадані постанови та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича порушують його права, як власника квартири АДРЕСА_1 , та ці дії і рішення були вчинені та прийняті із порушенням законодавства поза межами повноважень приватного виконавця, а тому всі виконавчі дії приватного виконавця та його рішення по виконавчому провадженню № 63317280 підлягають визнанню їх судом неправомірними, і всі зазначені його вище постанови та рішення підлягають скасуванню судом.

У судове засідання скаржник не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» у судовому засіданні у задоволенні скарги просила відмовити з тих підстав, що всі дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича є правомірними.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи норму вказаної статті, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, які не з`явилися.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №08/07/840, що складається з заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у сумі 105 912,90 доларів США, пені у сумі 105 008,80 грн, комісії у сумі 32 895,30 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року змінено рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року та у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №08/07/840, що складається з заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у сумі 105 912,90 доларів США, пені у сумі 105 008,80 грн, комісії у сумі 32 895,30 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її з прилюдних торгів за початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 730 300,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, залишено без змін.

18 жовтня 2018 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі № 756/5627/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, видано виконавчий лист №756/5627/15-ц.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича від 15.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63317280 із примусового виконання виконавчого листа № 756/5627/15-ц, виданого 18.10.2018 Оболонським районним судом м. Києва.

15 жовтня 2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 215,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича від 15.10.2020 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 3 136 298,30 грн.

Окрім того Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича від 27.10.2020 описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 : двокімнатну житлову квартиру загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., квартира розташовано у 23 поверховому багатоквартирному житловому будинку, матеріал стін цегла, перекриття залізобетонне, ззовні будинок оздоблений штукатуркою, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 30716794. Також в цій постанові зазначено: призначити відповідальним зберігачем та попередити його про кримінальну відповідальність ОСОБА_3 , паспорт: № НОМЕР_1 , орган, що видав № 3214, адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 .

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Так, у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Згідно з п. 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Пунктом 12 Інструкції визначено, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм Інструкції свідчить про те, що опис та арешт майна боржника може здійснюватись виконавцем як за участі сторін виконавчого провадження (їхніх представників), так і їх відсутності.

При цьому положення законодавства України, які унормовують порядок здійснення виконавчих дій, не передбачають обов`язкового повідомлення виконавцем боржника про намір здійснити опис його майна (ухвала Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №372/5480/14-ц).

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 27.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено площу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , кількість кімнат у ній, їх площу та призначення, матеріали стін квартири та поверх, на якій вона розташована. Площа квартири боржника, зазначена приватним виконавцем в оскаржуваній постанові, відповідає тій, яка вказана у договорі купівлі-продажу від 22 червня 2010 року, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність зазначений об`єкт нерухомості, та тій, яка міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Площа кімнат квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 27.10.2020, відповідає даним з поверхового плану з експлікацією внутрішніх площ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , наданому комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Таким чином, майно вказане у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 27.10.2020, є тим самим майном, на яке звернуто стягнення рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року.

Абзацом 4 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2020 року у справа № 761/2054/14-ц зазначив, що за змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцеві надано право за власною оцінкою обставин визначати або не визначати зберігача майна з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено осіб, яким таке майно передається на зберігання, у разі якщо державним виконавцем прийнято рішення про необхідність передачі арештованого та описаного майна на відповідальне зберігання.

У випадку передачі майна боржника на зберігання, виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника вказуються прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (п. 10 Інструкції).

Керуючись приписами ст. 56, 58 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. призначив представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Пархомчука С.В. зберігачем арештованої та описаної квартири боржника, зазначивши у постанові від 27.10.2020, прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, її паспортні дані та її місце проживання.

Також суд звертає увагу заявника, що норми Законів України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не містять заборони приватним виконавцям здійснювати примусове виконання рішень судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, власником якого є фізична особа.

Відповідно до положень абз. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст. 447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. здійснено всі визначені чинним законодавством дії, спрямовані на виконання рішення суду, істотних порушень у діях приватного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов судом не виявлено, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України; на підставі ст. 3, 4, 12, 24, 25, 26, 27, 37, 51, 56, 58 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя: І.В. Белоконна