Провадження № 22-ц/812/1959/21 Головуючий суду першої інстанції Паньков Д.А
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа 484/3478/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю представника позивача Третьякової Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна компанія «АГРО-НОВА» (далі - ТОВ ВТК «АГРО-НОВА») на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщенні суду в м. Первомайськ, за заявою Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченка (далі ПСП ім. Т.Г. Шевченка) про забезпечення позову ПСП ім. Т.Г. Шевченка до ТОВ ВТК «АГРО-НОВА», ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного реєстратора Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олесі Юріївни про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації речових прав, визнання права оренди земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2021 року ПСП ім. Т.Г. Шевченка звернулось до суду з позовом до ТОВ ВТК «АГРО-НОВА», ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного реєстратора Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік О.Ю. про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації речових прав, визнання права оренди земельних ділянок.

Того ж дня ПСП ім. Т.Г. Шевченка подало до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, де зазначало, що в травні 2019 року йому стало відомо про укладення 25 березня 2019 року договору про розірвання договору оренди землі від 01 січня 2014 року.

Однак вказаний договір від 25 березня 2019 року не відповідав волевиявленню ПСП ім. Т.Г. Шевченка і був укладений колишнім директором ОСОБА_2 з перевищенням наданих йому повноважень.

Водночас після розірвання договору оренди із позивачем, ОСОБА_1 , як власник орендованих земельних ділянок, уклала 11 квітня 2019 року з ТОВ ВК «АГРО-НОВА» новий договір оренди землі № 126/090419.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року у справі № 484/5132/19 договір від 25 березня 2019 року про розірвання договору оренди землі від 01 січня 2014 року, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та ПСП ім. Т.Г. Шевченка, визнано недійсним. Визнано недійсним договір оренди землі № 126/090419 від 11 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «АГРО-НОВА». Також скасовано державну реєстрацію іншого речового права за цими договорами.

Це рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Для виконання цього рішення ПСП ім. Т.Г. Шевченка звернулося до державного реєстратора, де стало відомо, що між ОСОБА_1 та ТОВ ВК «АГРО-НОВА» 23 червня 2020 року був розірваний оскаржений в суді договір оренди землі №126/090419 від 11 квітня 2019 року та скасовані державні реєстрації інших речових прав.

А після цього, між ОСОБА_1 та ТОВ ВТК «АГРО-НОВА», відносно тих же орендованих земельних ділянок був незаконно укладеній новий договір оренди землі №125/160620 від 25 червня 2020 року, строком дії на 10 років.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік О.Ю. була проведена реєстрація іншого речового права (право оренди земельної ділянки) згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: № 52926998 від 02 липня 2020 року, номер запису про інше речове право 37132727 від 26 червня 2020 року; № 52928370 від 02 липня 2020 року, номер запису про інше речове право 37161881 від 26 червня 2020 року; № 52927781 від 02 липня 2020 року, номер запису про інше речове право 37133318 від 26 червня 2020 року; № 52958502 від 03 липня 2020 року, номер запису про інше речове право 37162138 від 26 червня 2020 року.

За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі відкриття провадження у справі за новим позовом про визнання договору оренди землі №125/160620 від 25 червня 2020 року недійсним, скасування державної реєстрації інших речових прав та про визнання права оренди земельних ділянок за Орендарем - ПСП ім. Т.Г. Шевченка на підставі договору оренди землі від 01 січня 2014 року додаткової угоди від 11 квітня 2017 року до нього, є усі підстави вважати, що ОСОБА_1 та ТОВ ВТК «АГРО-НОВА» можуть повторно за взаємною згодою розірвати укладений між ними договір оренди землі №125/160620 від 25 червня 2020 року, скасувати державну реєстрацію речових прав відносно нього та укласти новий договір оренди землі (між ними, або іншими особами) з приводу тих самих належних ОСОБА_1 на праві власності земельних ділянок, що призведе до безперервної судової тяганини і взагалі неможливості поновити порушені права та інтереси ПСП ім Т.Г. Шевченка як орендаря.

Позивач просив забезпечити позов забороною ОСОБА_1 або буд-яким іншим фізичним чи юридичним особам здійснювати будь які дії щодо передачі в оренду земельних ділянок, на час розгляду та до моменту звернення ПСП ім. Т.Г. Шевченка до реєстратора із рішенням суду, що набрало законної сили про поновлення порушених прав заявника.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року заяву задоволено.

Забезпечено позов ПСП ім. Т.Г.Шевченка до ОСОБА_1 , ТОВ ВТК " АГРО-НОВА" забороною ОСОБА_1 або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі і оренду земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0581 площею 4,9 га, :01:000:0178 площею 0,77га, :06:000:0257 площею 0,29 га, :01:000:0926 площею 0.01 га; заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вказані земельні ділянки.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вжитті заходи забезпечення позову спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача та третіх осіб, а також не призведуть до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_1 , оскільки майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише вчиненням певних дій.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ ВТК «АГРО-НОВА» оскаржило її в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що предметом позову, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, є визнання недійсним договору оренди № 125/160620 від 25 червня 2020 року, яким земельні ділянки передані у оренду ТОВ ВТК АГРО-НОВА.

ПСП ім. Т.Г. Шевченка звертаючись до суду заявою про забезпечення позову не навів достатніх підстав для необхідності таких заходів забезпечення позову і не надав доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову. Зокрема, не надав належних доказів вчинення відповідачами незаконних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17 та ухвалі Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі №761/4085/18.

Також забезпеченням позову грубо порушуються права ОСОБА_1 як власника земельної ділянки у відповідності до статті 90 ЗК України продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність не порушуючи при цьому прав третьої особи відносно договору оренди.

Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного права та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. Заява ПСП ім. Т.Г Шевченка про забезпечення позову є не обґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідач ПСП ім. Т.Г. Шевченка у відзиві на апеляційну скаргу доводів апеляційної скарги не визнало та просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Від ОСОБА_1 та третьої особи на день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що 01 січня 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір оренди землі, за умовами якого орендар передала позивачеві у оренду ділянки з кадастровими номерами :06:000:0581 площею 4,9 га, :01:000:0178 площею 0,77 га, :06:000:0257 площею 0,29 га, :01:000:0926 площею 0.01 га строком на 5 років. 11 квітня 2017 року укладена угода про внесення змін до зазначеного договору оренди земельної ділянки, згідно якої строк оренди зазначених земельних ділянок визначений терміном до 30 листопада 2026 року.

25 березня 2019 року між відповідачем та позивачем в особі директора Шелеста О.В., укладений договір про розірвання договору оренди землі, який заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року що набрало законної сили 07 серпня 2020 року, був визнаний недійсним.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52926998, 52928370, 52927781 від 02 липня 2020 року, 52958502 від 03 липня 2020 року державного реєстратора Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Калашнік Олесі Юріївни (номера записів про інше речове право 37132727, 37161881, 37133318, 37162138 від 26 червня 2020 року) зареєстровані права оренди вказаних вище земельних ділянок за ТОВ ВТК «АГРО-НОВА» на підставі договору оренди № 125/160620 від 25 червня 2020 року.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 149 ЦПК України).

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що між сторонами існує спір щодо права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0581 площею 4,9 га, :01:000:0178 площею 0,77 га, :06:000:0257 площею 0,29 га, :01:000:0926 площею 0.01 га які розташовані на території Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області і на момент звернення позивача до суду належали ОСОБА_1 , а позивачем оспорюється договір оренди зазначених земельних ділянок від 25 червня 2020 року, а також державна реєстрація права користування за ТОВ ВТК «АГРО-НОВА», надавши оцінку відповідності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Застосовані судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_1 або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо передачі в оренду земельних ділянок, а також заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, проводити будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, який звернувся до суду за захистом права користування земельною ділянкою, та є співмірними із заявленими вимогами за встановлених судом обставин.

Судом першої інстанції враховано, що після ухвалення судом рішення від 27 травня 2020 року у справі № 484/5132/19 про визнання недійсними договорів про розірвання договору оренди від 01 січня 2014 року та договору оренди від 11 квітня 2019 року з ТОВ ВК «АГРО-НОВА» та скасування державної реєстрації цих договорів ОСОБА_1 уклала договір оренди з ТОВ ВТК «АГРО-НОВА» земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0581 площею 4,9 га, :01:000:0178 площею 0,77 га, :06:000:0257 площею 0,29 га, :01:000:0926 площею 0.01 га.

Зазначені дії власника земельної ділянки ОСОБА_1 , яка знаючи про оспорювання позивачем укладених нею раніше договорів, пов`язаних з порушенням права позивача на оренду вказаних земельних ділянок, та наявність судового рішення на користь ПСП ім. Т.Г. Шевченка, знову укладає договір оренди від 26 червня 2020 року з новим орендарем, свідчать про недобросовісну поведінку особи, яка є власником спірних земельних ділянок, та наявність у неї дійсного наміру передати будь-яким іншим особам земельні ділянки в оренду, яке оспорюється позивачем, до вирішення спору по суті, а також про наявність обставин, що можуть ускладнити виконання ймовірного судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав та доказів для застосування судом заходів забезпечення позову є безпідставними. Передача в оренду земельних ділянок, право на оренду яких оспорюється, після ухвалення судового рішення у цивільній справі щодо права оренди позивача на ці ж земельні ділянки свідчить про реальне існування ризиків, які є підставою для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії щодо передачі предмета спору в оренду та заборону реєстрації речових прав на це майно.

Аргументи ТОВ ВТК «АГРО-НОВА» в апеляційній скарзі про порушення прав власника земельної ділянки ОСОБА_1 з посиланням на статтю 90 ЗК України є неприйнятними, оскільки скаржник не надав будь-яких документів підтверджуючих його повноваження діяти в інтересах останньої.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції надав оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо вимог про забезпечення позову та правильно задовольнив ці вимоги.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції щодо оскарженої ухвали про забезпечення позову не спростовують, а зводяться до тлумачення скаржником норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки питання про забезпечення позову вирішено судом першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому правові підстави для її скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відносяться за рахунок ТОВ ВТК «АГРО-НОВА».

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна компанія «АГРО-НОВА» залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.