Справа № 766/4871/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ТОВ «Компаньйон Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.07.2018 між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-72706. Згідно з договором відповідач повинна повернути отримані кошти у встановлений договором строк, а також сплатити проценти згідно відсоткової ставки. В разі несвоєчасного виконання зобов`язань, відповідач повинен сплатити пеню, передбачену договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці позику у розмірі 2 120,00 грн. Дана сума була перерахована платіжною системою ВЕЙ ФОР ПЕЙ, що підтверджується карткою бухгалтерського рахунку № 365 від 25.07.2018 року. Відповідач не повернув отримані кошти в строки, зазначені в договорі, у зв`язку з чим станом на 07.03.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 4 452,00 грн., а саме заборгованість за кредитом 2 120,00 грн.., заборгованість по процентах 1 272, 00 грн. 94 коп., заборгованість за пенею 1 060,00 грн.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 4 452,00 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнала. Зазначила, що дійсно в липні 2018 року вона зверталась через мережу інтернет до ТОВ «Компаньйон Фінанс» з приводу отримання грошей у борг, при цьому надавши необхідний пакет документів. Проте позивач проігнорував її заяву та жодної відповіді не надав. Сам електронний договір вона не підписувала, в тому числі за допомогою електроноцифрового підпису або одноразового індитифікатора.

Посилання позивача на те, що доказом укладення договору є смс повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору в розділі «Підписи сторін» вважає не обґрунтованими та такими, що недоведені належними та допустимими доказами, оскільки жодного смс вона не отримувала.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», не передбачено надсилання споживачу смс повідомлень, як доказ прийняття пропозиції (оферти) укласти договір.

Позивач стверджує, що перерахував кошти через платіжну систему ВЕЙ ФОР ПЕЙ, на картковий рахунок, що підтверджується платіжним повідомленням, проте вказане повідомлення не відповідає ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки надруковані самим позивачем, в якому не вбачається на який саме рахунок, на чиє ім`я та за допомогою якої платіжної системи був здійснений переказ.

Враховуючи викладене просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Враховуючи подану представником позивача заяву, та належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства( п.3 ч.1 ст.3 ЦК України). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.07.208року між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір №1-1-72706 строком на 30 днів, на суму 2120,00грн., яка підлягає поверненню разом із процентами за користування кредитом не пізніше 23.08.2018року зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок позичальника, зі сплатою пені в розмірі 2,50% за кожен день прострочення.

В долученому до позовну письмовому договорі про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-7276 від 25.07.2018року зазначено, що клієнт підтверджує, що вона в повному обсязі отримала від товариства інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з копією карточки рахунку 365 від 25.07.2018року ТОВ «Компаньйон Фінанс» перераховано ОСОБА_1 за допомогою ВЕЙ ФОР ПЕЙ 2120,00грн.

Статтею третьою ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п.8 оспорюваного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є Правила надання фінансових послуг ТОВ «Компаньйон Фінанс», текст яких розміщений на сайті кредитодавця.

Звертаючись із позовом до суду позивачем не долучено до матеріалів справи Внутрішні правила надання фінансових послуг, затверджених наказом №355-0 від 12.07.2018року, що унеможливлює підтвердження ознайомлення позичальника з порядком і умовами кредитування, правами і обов`язками сторін, іншою інформацією, необхідною для укладення договору та дотримання кредитодавцем Правил надання фінансових послуг.

Зокрема, щодо заповнення позичальником на сайті товариства заявки в електронному вигляді, із зазначенням всіх необхідних та достовірних даних, у тому числі, одночасна перевірка дійсності банківської платіжної картки та інформація товариства про прийняте рішення щодо видачі чи відмову у кредиті через смс - повідомлення на телефонний номер, та/або шляхом наплавлення електронного листа та/або розміщення інформації в особистому кабінеті заявника.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимого або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Заперечуючи проти позову відповідач не заперечувала своє звернення до кредитодавця щодо отримання позики, однак зазначала, що не отримала відповідь товариства про прийняте рішення щодо видачі чи відмову в отриманні кредиту, не підписувала кредитний договір, грошові кошти не отримувала, а наданий позивачем документ не містить обов`язкових реквізитів, які б свідчили про перерахування на її картковий рахунок кредитних коштів.

Позивач отримавши відзив на позов не надав відповіді, та не спростував належними та допустимими доказами заперечення відповідача щодо отримання нею кредиту, що відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України є його обов`язком.

Так, наявна в матеріалах справи копію карточки рахунку 365 від 25.07.2018року згідно з якою ТОВ «Компаньйон Фінанс» перераховано ОСОБА_1 за допомогою ВЕЙ ФОР ПЕЙ 2120,00грн. не містить в відомості про те, що грошові кошти були перераховані на банківську платіжну картку позичальника, зазначену в договорі, а саме, № НОМЕР_1 (п. 8.1 договору).

Належним доказом на підтвердження перерахування грошових коштів за укладеним кредитним договором на думку суду є витяг з Реєстру платежів ТОВ «Компаньйон Фінанс».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11липня 2013року у справі №1-12/2013, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних даних, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з недоведеністю обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 509, 526, 639,641,644, 652ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст.ст. 4-7,9-13, 76-81, 178-179, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення(виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку формування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В.Прохоренко