УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Калмикова Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа Первомайський міський відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач просить суд припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно з 19.06.2022 року.

ОСОБА_5 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21.02.2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. З 19.06.2021 року малолітні діти проживають разом з батьком, ОСОБА_1 , але з нього продовжується стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 , яка мешкає за іншою адресою, не утримує дітей, не займається їх вихованням. Окрім того, аліменти утримуються по втраченому виконавчому провадженню, яке ніким не поновлено. У зв`язку з викладеним, існує необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів, оскільки саме такий вид забезпечення позову унеможливить примусову сплату позивачем грошових сум, які відповідач не вправі отримувати.

На підставі викладеного просив суд зупинити стягнення за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області від 21.02.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, може бути, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивача є тотожними задоволенню позовних вимог.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 152, 153, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.О. Калмикова