Справа № 191/140/19
Провадження № 2/191/20/19
У Х В А Л А

16 листопада 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агронива», третя особа: Синельниківська районна державна адміністрація про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агронива», третя особа: Синельниківська районна державна адміністрація, про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Сторони у судове засіданні не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву, якою просив відкласти розгляд справи, у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі, яка знаходиться в провадженні Дніпровського апеляційного суду.

Також, представником позивача ОСОБА_2 надано суду письмове клопотання від 16.11.2021 року про застосування до відповідача - Фермерського господарства «Агронива», заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, в зв`язку з невиконанням останнім ухвали суду від 04 березня 2019 року щодо витребування доказів від Фермерського господарства «Агронива».

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, дійшов наступного висновку.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2019 року постановлено витребувати від Фермерського господарства «Агронива», докази, а саме: інформацію про нарахування та виплату орендної плати (в грошовій, натуральній та відробіткових формах) за період з 29 листопада 2014 року по 29 грудня 2018 року (за періодами), за використання (оренду) земельної ділянки, розташованої на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,22 га, кадастровий номер -01-005-0189; оригінали та належним чином завірені копії квитанцій (видаткових касових ордерів, відомостей про виплату орендної плати, чеки про перерахування орендної плати через банківські установи або поштове відділення), які підтверджують виплату орендної плати за договором оренди земельної ділянки №2351 за період з 29 листопада 2014 року по 29 грудня 2018 року; агрохімічний паспорт земельної ділянки, розташованої на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,22 га, кадастровий номер -01-005-0189; проект землеустрою земельної ділянки, розташованої на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,22 га, кадастровий номер -01-005-0189; первинні бухгалтерські документи щодо прийняття на баланс ФГ «Агронива» добрив та інших матеріалів, необхідних для поліпшення стану земельної ділянки, розташованої на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,22 га, кадастровий номер -01-005-0189.

Вищезазначена ухвала була надіслана судом на адресу ФГ «Агронива» 04.03.2019 року за вихідним № 2154/19, однак, матеріали справи не містять доказів (підтвердження), про отримання відповідачем ФГ «Агронива» даної ухвали, що ставить під сумнів, умисне ухилення відповідача у її виконанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є штраф.

Положеннями ст.148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх підстав на даний час для застосування до відповідача процесуального примусу у вигляді накладення штрафу, оскільки це є найсуворіший захід процесуального примусу, а тому застосовується лише у разі, коли застосування менш суворого заходу не дали результату.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 143, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування до відповідача - Фермерського господарства «Агронива», заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Бондаренко