Ухвала

Іменем України

01 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 623/3009/17

провадження № 61-15891ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року в справі за позовом Приватного підприємства «Золота Нива-1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського Валерія Геннадійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Сектор з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання протиправними та скасування наказів, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права на користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року, посилаючись на те, що на підставі рішень Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справах № 2016/3804/2012, № 2016/4682/2012 та № 2016/3808/2012 вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 0:03:000:0293, 0:03:000:0292, 0:03:000:0291 і зареєстрували його відповідно до чинного законодавства. На підставі судових рішень, зокрема й у справі № 623/3009/17 Верховний Суд скасував реєстрацію права її, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказані земельні ділянки, позбавивши їх права на користування ними. Вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними відповідачами у справі № 623/3009/17, так як відсутні будь-які підстави виникнення цивільних прав та обов`язків перед Приватним підприємством «Золота Нива-1» (далі - ПП «Золота Нива-1»). Також ця справа не підсудна цивільним судам. Крім того, наявна судова практика, яка є істотною обставиною, оскільки відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 911/493/19 чітко вказано, що визнання недійсними рішень державного реєстратора та скасування реєстрації права власності на земельні ділянки по своїй суті є негаторним позовом, направленим на усунення перешкод у розпорядженні земельними ділянками. Такий позов може бути пред`явлено виключно власником земельної ділянки.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила задовольнити її заяву про перегляд за нововиявленими обставинам рішення від 31 липня 2018 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської областів частині задоволених позовних вимог, а саме: про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру в Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру) від 19 січня 2014 року та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації за нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:000:0291, :03:000:0292, :03:000:0293; скасувати вказане рішення суду в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким: в частині позовних вимог ПП «Золота Нива-1» до неї, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі; в частині позовних вимог до ГУ Держгеокадастру -винести ухвалу, якою закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що підстави для задоволення цієї заяви відсутні, так як вказані заявником обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року в цій справі зазначено, що висновки судів про те, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, є правильними.

25 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і задовольнити її заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що першою істотною обставиною для перегляду рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року за нововиявленими обставинами є відсутність вини її, ОСОБА_2 ОСОБА_3 перед ПП «Золота Нива-1» за дії держави щодо передачі та реєстрації спірних земельних ділянок. Другою обставиною є відсутність цивільно-правових підстав для звернення ПП «Золота Нива-1» з позовними вимогами до неї, ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Третьою обставиною є непідсудність цієї справи цивільним судам. Четвертою обставиною є те, що при розгляді цієї справи по суті суди не врахували усталену судову практику, зокрема правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 серпня 2020 року у справі № 911/493/19.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року позовні вимоги ПП «Золота нива-1» задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагентства від 19 березня 2014 року № ХА/:03:000/00001027 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагентства від 19 березня 2014 року № ХА/:03:000/00001028 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагентства у Харківській області від 19 березня 2014 року №ХА/:03:000/00001029 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 16425875 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0291, площею 6,61 га, розташовану за адресою: Харківська область, Ізюмський район, на території Куньєвської сільської ради та припинено право власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку. Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 16422051 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0292, площею 6,61 га, розташовану за адресою: Харківська область, Ізюмський район, на території Куньєвської сільської ради та припинено право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку. Скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 16424116 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0293, площею 6,61 га, розташовану за адресою: Харківська область, Ізюмський район, на території Куньєвської сільської ради та припинено право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунути перешкоди орендареві - ПП «Золота Нива-1», у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 41,7982 га, кадастровий № :03:000:0276, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 10 грудня 2009 року між Ізюмською районною державною адміністрацією та ПП «Золота Нива-1», зареєстрованого в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 грудня 2009 року за № 07. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року апеляційні скарги ГУ Держгеокадастру в Харківській області, державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського В. Г., ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ПП «Золота Нива-1» про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунути перешкоди орендареві - ПП «Золота Нива-1» у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 41,7982 га, кадастровий №:03:000:0276, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 10 грудня 2009 року між Ізюмською районною державною адміністрацією та ПП «Золота Нива-1», зареєстрованого у Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» - скасовано і ухвалено нове, яким в задоволені вказаних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року залишено без змін.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року заяву ПП «Золота Нива-1» задоволено частково. Перерозподілено судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року касаційні скарги ОСОБА_3 задоволені частково. Касаційну скаргу ПП «Золота Нива-1» задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року в частині позовних вимог ПП «Золота Нива-1» до державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського В. Г. про визнання протиправними та скасування наказів, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ПП «Золота Нива-1» до державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського В. Г. про визнання протиправними та скасування наказів, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовлено. В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року в його незміненій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року залишено без змін. Додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року в частині стягнення з державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського В. Г. витрат на правничу допомогу та судового збору за подання позовної заяви і апеляційних скарг скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Золота Нива-1» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 400 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 075,95 грн, надану в суді першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «Золота Нива-1» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 400 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 075,95 грн, надану в суді першої інстанції, в розмірі 1 921 грн, - надану на стадії апеляційного перегляду справи. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Золота Нива-1» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 400 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 075,95 грн, надану в суді першої інстанції, в розмірі 960,50 грн, надану на стадії апеляційного перегляду справи. Стягнуто з ГУ Держгеокадастру на користь ПП «Золота Нива-1» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 400 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 075,95 грн, надану в суді першої інстанції. В іншій частині додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року у нескасованих частинах.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Встановивши, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року, не є нововиявленими в контексті положень статті 423 ЦПК України, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні її заяви.

При цьому суди обґрунтовано виходили з того, що доводи заяви ОСОБА_1 зводяться до її незгоди з результатом розгляду цієї справи.

Посилання заявника на те, що вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неналежними відповідачами у справі, оскільки вони не повинні нести вину за дії держави щодо передачі та реєстрації спірних земельних ділянок, не заслуговують на увагу, так як в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року зазначено, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у ПП «Золота Нива-1» існує саме з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру.

У вказаній постанові також надано оцінку доводам щодо непідсудності цієї справи судам загальної юрисдикції. Так, Верховний Суд зазначив, що позивач оскаржив накази ГУ Держземагентства про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність та просив скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності у зв`язку з тим, що при затвердженні проєктів землеустрою щодо виділення земельних ділянок та передачу їх у власність були порушенні вимоги частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України, так як не було припинено у встановленому чинним законодавством України порядку права користування позивача на земельні ділянки. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18). Отже, висновки судів про те, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, є правильними.

Отже, доводи заявника про неврахування судами усталеної судової практики також є неспроможними. Посилання заявника на неврахування судами правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 серпня 2020 року у справі № 911/493/19, є безпідставним, так як у справі № 911/493/19 предмет позову (сукупність позовних вимог), підстави позову і суб`єктний склад учасників справи є відмінними від цієї справи.

Аргументи касаційної скарги зводяться до бажання повторного перегляду вже вирішеної справи тільки з метою її нового слухання і вирішення. Проте це порушує принцип остаточності рішення суду (res judicata), оскільки підстав для перегляду судового рішення немає, права та обов`язки сторін уже вирішені (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчих листів, виданих Ізюмським міськрайонним судом Харківської області в цій справі.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року в справі за позовом Приватного підприємства «Золота Нива-1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, державного реєстратора Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанського Валерія Геннадійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Сектор з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання протиправними та скасування наказів, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права на користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко