КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/14902/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/5371/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення порядку участі в його вихованні,

в с т а н о в и в :

у липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у якому просила усунути перешкоди в забезпеченні її права на участь у вихованні та спілкуванні з її малолітнім онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з онуком наступним чином:

надати можливість виховувати її онука та спілкуватись з ним кожної суботи починаючи з 17 год 00 хв та до понеділка 08 год 30 хв включно на нейтральній території, з правом перебування дитини за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , при цьому місцем приймання-передачі дитини кожної суботи має бути адреса місця проживання ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_6 АДРЕСА_2 , і особами, які приймають-передають дитину є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а місцем приймання-передачі дитини кожного понеділка має бути Дошкільний навчальний заклад № 41 управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, б. 35-а, і особами, які передають-приймають дитину має бути ОСОБА_1 і вихователь вказаного дошкільного навчального закладу;

надати можливість виховувати її онука та спілкуватися з ним кожні: понеділок-вівторок з 18 год 00 хв по 08 год 30 хв; віторок - середу з 18 год до 8 год 30 хв; середу - четверг з 18 год до 8 год 30 хв; четверг - п`ятницю з 18 год 00 хв. по 08 год. 30 хв на нейтральній території, з правом перебування дитини за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності батьків, при цьому місцем приймання-передачі дитини має бути Дошкільний навчальний заклад № 41;

надати можливість спілкуватися з онуком в додаткові години для можливості забезпечення навчання онука з викладачем іноземних мов, відвідування дитячих спортивних секцій, дитячих культурно-просвітницьких закладів та закладів розвитку дитячих здібностей;

надати можливість право на оздоровлення в літній період (протягом двох тижнів) та зимово-весняний період (протягом двох тижнів) за власні кошти та за своїм вибором відповідних курортів, на яких передбачено відпочинок з дітьми, у томі числі за кордоном;

надати можливість привітати онука в святкові дні та день його народження шляхом особистого побачення з ним незалежно від його місцезнаходження.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_4 та бабусею малолітнього ОСОБА_6 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2017 місце проживання малолітнього визначено з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

З грудня 2017 року у різні періоди часу малолітній ОСОБА_6 проживає за різними адресами місця проживання батьків.

Мати дитини втратила роботу, є безробітною, без самостійного доходу та втратила материнські інстинкти та почуття. Батько дитини також не має постійного стабільного заробітку та місця роботи. За своїм соціальними та особистими якостями батьки не мають можливості та бажання створити дитині нормальні умови для проживання і розвитку. Малолітній онук, перебуваючи разом з батьками деградує, втрачає здоров`я, не отримує знання, які необхідні для дитини відповідного віку, належного харчування. Враховуючи негативні дані, що характеризують відповідачів як батьків, та її можливість і бажання зробити все, щоб малолітній онук виріс здоровою і повноцінною людиною просила задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2020 позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вільному спілкуванні з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_6 , а саме кожну першу та третю суботу кожного місяця з 10 год до 19 год без присутності батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Надано можливість ОСОБА_1 привітати її онука ОСОБА_6 в день його народження шляхом особистого побачення з ним. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення та визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком, а саме кожну першу та третю суботу кожного місяця з 10 год до 19 год в присутності батьків або одного з батьків. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не надано належної оцінки показам свідків, які повідомили суду, що позивачка проявляла агресію та неадекватну поведінку щодо малолітнього онука. Спілкування ОСОБА_1 з онуком без їхньої присутності ставить під загрозу безпеку дитини та може призвести до негативних наслідків для дитини, оскільки після численних викликів поліції та інших різноманітних служб дитина боїться бабусю, плаче, нервую та не бажає з нею залишатись. Позивач зверталася до суду з позовом про відібрання дитини. Через судові спори батьки та дитина перебувають у постійному стресовому стані. З метою забрати дитину від рідної дочки позивач подає запити у різні органи, пише листи, скарги тощо, ініціює виклики поліції та перевірки умов проживання дитини, не віддає дитину після спілкування з нею та намагається самостійно змінити місце проживання дитини, а також обмежити спілкування дитини з рідним батьком. Позивач надає суду неправдиві відомості вказуючи, що батьки не піклуються про дитину. Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-16205 від 22.10.2019 є недоцільним відібрання малолітньої дитини від батьків. Факт належного виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків підтверджується листом Голосіївської районної в м. Києві від 18.07.2019. У рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2019 встановлено, що батьки піклуються про дитину. Суд не врахував, що негативне ставлення позивачки до батьків дитини, розповсюдження та висловлювання негативної інформації про батьків, має наслідком підрив авторитету матері та батька в очах дитини, що є шкідливим та небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини. При цьому апелянт зазначає, що позивач свого часу здійснювала фізичне та психологічне насилля відносно своєї доньки.

У відзиві представник позивачки ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначив, що виховання онука ОСОБА_1 не суперечить інтересам дитини, а навпаки, сприяє його міцному розвитку та вихованню у безпечні та спокійній атмосфері. Малолітній ОСОБА_6 тривалий час проживав разом з бабусею, яка забезпечувала його всім необхідним. Відповідачі не надали будь - яких доказів вчинення нею насильства по відношенню до онука чи доньки. Натомість наявні докази про те, що саме апелянт вчиняв насильство у сім`ї. Відповідачі є неблагополучними особами та не мають можливості забезпечити дитину належним утриманням, доглядом, розвитком, безпекою, оздоровленням. Позивач готова йти на поступки у відносинах з апелянтом заради інтересів дитини. Вважає, що суд не мав приймати новий доказ, а саме диск з відеозаписом, долучений до апеляційної скарги, оскільки такий доказ не подавався до суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа подала клопотання про відкладення розгляду справи, проте про будь - які поважні причини неможливості явки до суду у клопотанні не зазначено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2017 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 разом з матір`ю ОСОБА_4 .

Згідно листа Закладу дошкільної освіти № 41 Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.05.2019 № 31, малолітній ОСОБА_6 відвідує заклад дошкільної освіти з 01.09.2017, до закладу дитину приводять бабуся та батьки.

Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 18.07.2018 за адресою: АДРЕСА_2 для розвитку дитини створені відповідні умови: наявні спальне місце на дивані з мамою, продукти харчування, одяг, іграшки в наявності. Із акта неможливо встановити спеціалістами якої установи він складений.

Актом житлово-побутових умов проживання сім`ї, складеного 05.07.2018 спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, за наслідками обстеження житлово - побутових умов за адресою: АДРЕСА_3 встановлено проживання за вказаною адресою сім`ї із трьох осіб: батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_6 . Будинок знаходиться у хорошому стані, є окрема кімната для дитини, окреме ліжко, всі необхідні речі, іграшки, книги; санітарний стан приміщення задовільний.

Відповідно до характеристики, наданої 19.07.2018 закладом дошкільної освіти № 41 Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації малолітній ОСОБА_6 відвідує дошкільний навчальний заклад з 01.09.2017; до закладу дитину здебільшого приводять та забирають бабуся ОСОБА_1 , інколи мама ОСОБА_4 ; коли дитина проживає разом з бабусею та мамою до дитячого закладу приходить вчасно, охайно та чисто одягненою. Одяг відповідає сезону. Дитина радісна, спокійна, врівноважена, добре іде на контакт з дорослими і дітьми. Бабуся і мама цікавляться перебуванням і поведінкою дитини у закладі, приймають участь у житті дошкільного навчального закладу, та відвідують батьківські збори. В разі перебування дитини за місцем проживання батька режим відвідування закладу порушується (не повідомляється причина відсутності дитини в закладі, невчасно забирається з закладу). Дитина приходить в брудному неохайному одязі, який не завжди відповідає погоді та сезону. Дитина роздратована, плаксива, незібрана, агресивна, важко пристосовується до навколишнього середовища та оточуючих. Складається враження, що дитина недоїдає. Вага дитини не відповідає середньому рівню при нормі даного віку. Батько перебуванням дитини в закладі не цікавиться.

Згідно листа № 517 від 18.07.2018 Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, 17.07.2018 фахівцем із соціальної роботи разом з психологом та представником сільської ради здійснено виїзд до сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 та з`ясовано, що ОСОБА_2 тимчасово не проживає за вказаною адресою, оскільки у будинку ведуться ремонтні роботи, а проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Син ОСОБА_2 проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із відсутністю сім`ї за вказаною адресою початкову оцінку потреб дитини та сім`ї не було здійснено.

Відповідно до листа № 1627/01-12 від 04.09.2019 Служби у справах дітей Київської обласної державної адміністрації, 08.07.2019 батьки дитини ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з`явились до Служби та повідомили, що дитина проживає разом з мамою у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 , батько ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_7 . Виїздом 23.08.2019 за вказаною батьком адресою, встановлено, що малолітній ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склались тривалі негативні конфліктні стосунки, які стосуються питання виховання, спілкування та місця проживання малолітньої дитини. Суд визначив участь позивача у зустрічах з її онуком без присутності батьків та задовольнив вимогу позивачки про надання можливості привітати онука в день його народження шляхом особистого побачення, вказавши, що такий порядок участі відповідає інтересам дитини.

Рішення суду в частині визнання часу побачень позивачки з онуком не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо визнання порядку участі позивачки у спілкуванні з онуком без участі батьків або одного з них.

Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ст. 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Суд при розгляді спорів про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною має керуватися інтересами дитини. Суд може встановити способи участі діда, баби у вихованні дитини (систематичні зустрічі, відвідування дитиною місця проживання баби, діда тощо), місце їх спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини. Поведінки баби, діда, а також інших обставин, що мають істотне значення. Якщо інтереси дитини вимагають присутності під час побачень іншої особи, суд визначає спосіб побачень баби, діда з дитиною у присутності таких осіб (батьків, вихователя, психолога, лікаря).

При розгляді даного спору судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою та відповідачами склалися тривалі негативні конфліктні стосунки, які стосуються у тому числі питання виховання, спілкування та місця проживання малолітнього онука позивачки.

За обставинами справи встановлено, що позивач у деяких періодах утримувала малолітнього онука у себе без згоди батьків, у зверненнях до правоохоронних органів, суду, органів опіки і піклування вказувала на негативні особисті якості батьків, та негативний їх вплив на дитину тощо, які після неодноразових перевірок не підтвердилися.

Позивачка зверталася з позовом про відібрання дитини.

У даній справі позивачка просила визначити такий спосіб її участі у спілкуванні з дитиною, який фактично виключає участь батьків у її виховані.

Відповідачі вказували на те, що позивачка у спілкуванні з дитиною негативно їх характеризує та налаштовує дитину проти них, та у них виникає побоювання, що у разі передачі дитини для спілкування у визначені судом періоди позивачка знову почне утримувати дитину у себе після спливу строку, визначеного судом. ОСОБА_4 вказала на те, що вона намагається налагодити з матір`ю добрі стосунки, приходить до її помешкання разом з дитиною, проте на даний час гармонійні, добрі відносини не налагоджено. Також вказала, що син на даний час починає плакати, коли йде мова про спілкування з бабусею.

Суд не врахував такі складні та напружені стосунки між сторонами, обставини, які призвели до виникнення даного спору, вік дитини, його прив`язаності до батьків.

Права баби, діда щодо спілкування зі своїми внуками, передбачені ст. 257 СК України, є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси баби чи діда.

З урахуванням обставин, встановлених у даній справі, колегія суддів вважає, що інтереси дитини, зважаючи на її вік, прив`язаність до батьків, сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо вимагають присутності, принаймі на перших порах, батьків або одного з них під час побачень позивачки з онуком.

В подальшому при налагодженні відносин між батьками дитини та позивачкою остання не позбавлена права звернутися з питанням зміни способу участі у вихованні онука.

Крім того, при налагодженні таких відносин, сторони не позбавлені права вирішувати питання участі баби у вихованні онука у інший спосіб, ніж той, який встановлено судом, за наявності мирного врегулювання, при цьому враховуючи інтереси самої дитини.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміни із визначенням способу участі позивачки у спілкуванні з онуком у присутності батьків або одного з них.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю суботу кожного місяця з 10 год до 19 год у присутності батьків дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 або одного з них.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 21.05.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук