Номер провадження: 22-ц/813/8995/21
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивував тим, щовідповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував, що відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим станом на 30.09.2017 року має заборгованість 87 456.83 грн., яка складається з наступного:

4 774.9 грн. - заборгованість за кредитом;

74 141.94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 900.1 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.1 грн. - штраф (фіксована частина).

4 140.80 грн. - штраф (процентна складова).

Просив суд стягнути з відповідачки - ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 87 456.83 грн. за кредитним договором № б/н від 25.01.2012 року а також судові витрати у розмірі 1 600.00 грн.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2018 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2012р. в сумі 87 456,83грн., з них: 4774,09грн. заборгованість за кредитом; 74141,94грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3900,00грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 4140,80грн. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування усіх фактичні обставини справи, відповідачка ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

Просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2018 року та ухвалити нове, яким у позові АТ КБ «Приватбанк» (правонаступника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянтка зазначає, що вона не була належним чином сповіщена про дату, час та місце розгляду справи.

Посилається на відсутність доказів щодо суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.01.2012 року у розмірі 87 456,83грн.

Вказує, щоУмови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника, а позивачем не доведено, що під час підписання анкети-заяви відповідачка була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що місцем реєстрації відповідачки, є: АДРЕСА_1 .

З повідомлення про вручення почтового відправлення вбачається, що за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає.

Відповідачка підписала анкету-заяву № б/н від 25.01.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.09.2017 року становить 87 456.83 грн., яка складається з наступного:

4 774.9 грн. - заборгованість за кредитом;

74 141.94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 900.1 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.1 грн. - штраф (фіксована частина).

4 140.80 грн. - штраф (процентна складова).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналогічні положення містяться у ст. 57 ЦПК України (2004р.).

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши надані сторонами докази за свої внутрішнім переконанням, шо ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла до наступного.

Позивач нарахував та просив стягнути з відповідачки 87 456,83 грн., з них: 4 774,9 грн. заборгованість за кредитом; 74 141,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 900,1 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,1 грн. штраф (фіксована частина); 4 140,80 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі районний суд виходив з того, що відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2017р. становить 87 456,83грн.

Судова колегія повністю погодитися з таким висновком не може з наступних підстав.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів:

Обґрунтовуючи свої вимоги, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», вказувало, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tenns/ pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

В той же час, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, і банк не надав належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідачка була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Такі висновки суду узгоджуються із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Більше того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, у разі відсутності підпису відповідача, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи зазначене судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково включив в суму заборгованості наступні складові:

-74 141.94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3 900.1 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500.1 грн. - штраф (фіксована частина).

-4 140.80 грн. - штраф (процентна складова).

Судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів (фіксованого та процентного), а отже рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо стягнення тіла кредиту:

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4 774,9 грн.

Відсутність заборгованості за тілом кредиту чи її наявність у іншому розмірі відповідачка суду не довела.

Оскільки фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 774,9 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного сповіщення ОСОБА_1 судом першої інстанції про час та місце судового розгляду спростовується матеріалами справи, оскільки районний суд, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, виконав свій обов`язок щодо виклику відповідачки в судове засідання за місцем її реєстрації, однак з повідомлення про вручення судових повісток вбачається, що відповідачка не проживає за вказаною адресою.

Судовий збір

Згідно з ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, понесені позивачем у суді першої інстанції та відповідачкою в апеляційній інстанції документально підтверджуються матеріалами справи: за подачу позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 600 грн.; за подачу апеляційної скарги відповідачка сплатила судовий збір в розмірі 2 400 грн. Ціна позову 87 456, 83 грн. Задоволенню підлягають вимоги позивача стягнути суму заборгованості в розмірі 4 774,09 грн.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені на 5,4% від суми позову ( 4 774,09 * 100 / 87 456, 83 = 5,4), вимоги апеляційної скарги задоволені на 94,6 % від суми позову (100 5,4 = 94,6).

Отже, присудженню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 86,4 грн.

Присудженню з позивача на користь відповідачки підлягає судовий збір в сумі 2 270, 4 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2012р. в сумі 4 774,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) судовий збір у розмірі 86,4 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 270, 4 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02.11.2021 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра