Справа № 522/5842/21
Номер провадження 2/522/6176/21
26 жовтня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Кісліної В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-
До Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У квартирі залишається зареєстрований колишній мешканець ОСОБА_2 , який зареєстрований був у квартирі з 18.01.1995року. Відповідач у квартирі не проживає, житлово-комунальні платежі не сплачує.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
До судового засідання 26.10.2021 року відповідач не з`явився, відзиву та/або інших заяв та клопотань, в тому числі - про відкладення розгляду справи - не подав.
Позивач у судове засідання 26.10.2021 року не з`явився, через свого представника - адвоката Кривоцюк А.П. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 1 вересня 2017 року позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем 01.09.2017року приватним нотаріусом Одеського міського округу Сегеченко І.М.
Відповідач не є членом сім`ї позивача, угод щодо проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 немає, відповідач у квартирі не проживає, житлово-комунальні платежі не сплачує, у квартирі не має його особистих речей. Реєстрація відповідача в квартирі заподіює шкоду позивачу, оскільки вона сплачує комунальні платежі за осіб зареєстрованих, а не фактично проживаючих у квартирі, що підтверджується рахунком-повідомленням за комунальні послуги.
Разом з тим у ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст.321 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Наведена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до положень ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).
Вказана правова позиція наведена у Постанові КЦС ВС від 07.07.2021 року у справі №450/2809/18.
Також, згідно Постанови КЦС ВС від 14.07.2021 ( № 447/1479/16-ц) Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.
З огляду на це, суд вважає, що позивач власник квартири має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. Відповідач не надав до суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначені висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, п.6 ст.3, ст.ст. 15, 16, ч.ч. 1, 2 ст.319, ст.391 Цивільного кодексу України, ст.ст.3,4,10,12,13,17,18,76-81, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що позбавлений права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя