Справа № 466/3306/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю представника

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання права власності ,-

встановив:

08.05.2020р. ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом та остаточно уточнивши вимоги в процесі проведення підготовчого розгляду, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 183,1 кв.м та комірку на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 32 кв.м ( висота приміщення 6,2 м, частка 1/1 ).

Свої вимоги мотивує тим, що вищевказану квартиру вона придбала 21.02.2020р. у гр. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу. Згідно технічного паспорту, відчужувана квартира складалась із 1-ї житлової кімнати та кухні, житловою площею 10,4 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м.

У зв`язку зі збільшенням кількості членів родини, з метою покращення умов проживання, нею було проведено реконструкцію квартири, шляхом здійснення прибудов, внаслідок чого загальна площа такої збільшилась до 183,1 кв.м. Також була зведена комірка на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 32 кв.м., із висотою приміщення 6,2 м.

Позивач зазначає, що реконструкція квартири була здійснена без одержання необхідних для цього дозволів та погоджень, без затвердженої проектної документації, але під час проведення будівельних робіт було дотримано усіх діючих державних будівельних норм та правил. Сусіди та комунальні підприємства не заперечували з приводу здійснення добудов.

Відтак, позивач просить визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру в судовому порядку, оскільки у Львівській міській раді їй було відмовлено.

Ухвалою судді від 12.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_3 на розгляд справи не прибула. Її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Львівської міської ради Гасюк Т.Б. позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Зазначив, що при здійсненні позивачкою реконструкції квартири, нею не було дотримано дозвільної процедури. Крім того, остання не звертались до органів місцевого самоврядування за одержанням необхідних дозволів та не намагались вирішити питання узаконення здійсненої нею реконструкції в позасудовому порядку. А тому вважає, що у суду немає правових підстав визнавати за нею право власності на спірну квартиру, вказаний позов є передчасним.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку вона набула у гр. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2020р., посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Поповичем О.С., реєстраційний номер № 297 (а.с.33-34).

У вказаному договорі зазначено, що відповідно до технічного паспорту, відчужувана квартира (до реконструкції) складається із 1-ї житлової кімнати та кухні, житловою площею 10,4 кв.м., загальною площею 21,6 кв.м.

З метою покращення умов проживання, позивачкою було проведені будівельні роботи з реконструкції вказаної квартири, шляхом здійснення прибудов, внаслідок чого загальна площа такої збільшилась до 183,1 кв.м. Також була зведена комірка на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 32 кв.м., із висотою приміщення 6,2 м.

Отже, внаслідок реконструкції квартири позивача, створено новий об`єкт нерухомого майна, визначення правового статусу якого врегульовано статтею 331 ЦК України.

Частиною другою статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов`язковими до застосування, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , яка реконструйована позивачем без одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва є об`єктом самочинного будівництва.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пункт 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно п. 9 цієї Постанови кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

ОСОБА_3 не було погоджено самочинну реконструкцію квартири у досудовому порядку, як це передбачає рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові».

Згідно із рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835, особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво зобов`язана подати заяву на ім`я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Позивачем надано суду лише заяви сусідів, що є мешканцями будинку АДРЕСА_2 (а.с. 22-26), які не заперечували щодо здійснення нею реконструкції спірної квартири.

Жодних інших доказів звернення позивачки до органів місцевого самоврядування з приводу погодження спірного самочинного будівництва, суду не надано.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначив Верховний суд у своїй ухвалі від 29 березня 2017 року, справа б/н, - «Вирішуючи спір, апеляційний суд на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного правового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач здійснив реконструкцію квартири з порушенням приписів чинного законодавства, за відсутності необхідного дозволу та належним чином затвердженої документації для проведення відповідної реконструкції.

Отже, з наведеного слід дійти висновку, що відсутність дозволу виконкому місцевої ради та належним чином затвердженої документації для проведення реконструкції унеможливлює легалізацію квартири, як об`єкту власності.

Крім того, в процесі розгляду справи, за клопотанням позивачки, ухвалою від 22.12.2020р. було призначено судову будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, - чи відповідає проведена реконструкція квартири АДРЕСА_1 діючим будівельним нормам.

Так, згідно наданих суду Технічних висновків ФОП ОСОБА_5 (замовлення: 131/06-2021), загальний технічний стан основних несучих конструкцій будинку задовільний, за винятком окремих конструктивних елементів та їх ділянок як в існуючій частині будинку, так і в прибудові. Існуюча планувальна структура та набір приміщень існуючої квартири АДРЕСА_3 не відповідала вимогам чинних будівельних норм та правил. Технічно можливо експлуатувати після завершення самовільно розпочатої реконструкції квартиру АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок добудови. Технічний стан та конструктивні рішення існуючих та нововлаштованих конструкцій забезпечують подальшу нормальну експлуатацію після повного завершення будівельних робіт згідно до чинного законодавства. Після виконаної реконструкції квартири АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок прибудови , об`ємно - планувальна структура максимально технічно можливо приближена до вимог чинних будівельних норм та правил.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, враховуючи наведені вище норми закону й те, що в матеріалах справи відсутня погоджена проектна документація на проведення реконструкції спірної квартири та дозвіл на її здійснення, а позивач не надала доказів про вжиття заходів для позасудового вирішення даного питання уповноваженими на це органами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за нею права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 183,1 кв.м та комірку на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 загальною площею 32 кв.м ( висота приміщення 6,2 м, частка 1/1 ) - відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Львівська міська рада , м. Львів пл. Ринок, 1 , ;

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 листопада 2021 року.

Суддя І. Є. Зима