провадження 2/201/18/2021
УХВАЛА

02 листопада 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання про залучення співвідповідачів до участі в справі по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Платинум Банк» 13 листопада 2018 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою від 09 грудня 2020 року замінено позивача в справі про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат та замість Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» залучено в якості позивача (нового кредитора, правонаступника) Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». По справі розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання від представника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про притягнення до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , оскільки вимоги позову можуть торкатися інтересів вказаних осіб в такій якості: вони на теперішній час є співвласниками того житла, стосовно якого позивач заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення може вплинути на їх права, вони, на його думку, можуть мати безпосереднє відношення до вказаного в заяві спірного питання і розгляд справи можливий саме за участю цих осіб.

З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити, оскільки позивач заявив вимоги саме до цього відповідача ( ОСОБА_1 ) і вказав конкретні треті особи, які мають безпосереднє відношення до спірного питання і предмету спору, заявлені особи мають опосередковане відношення до спору сторін і не позбавлені можливості заявити свої самостійні вимоги в цьому чи іншому провадженні або позові, в них може бути предмет спору і коло доказів іншими, правовідношення охоплювати права та обов`язки інших сторін, а не заявника; вимоги заявлені саме стосовно певної конкретної обставини та предмету і сторони та учасники спору вже визначені; з огляду на це права вказаних осіб в цьому судовому засіданні не можуть бути охоплені вимогами позову і предметом спору (а сторони і треті особи повинні бути пов`язані саме предметом спору і позовом саме цього позивача), а отже і підстав для притягнення вказаних осіб до участі в розгляді цієї справи немає.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Ця справа може бути пов`язана з іншими питаннями і спорами сторін, іншими правовідносинами чи справами в цьому чи іншому суді, але це не означає їх залучення до участі в справі та/або об`єднання в одне провадження. Позивач не позбавлений права залишити цей позов без розгляду, визначитися з вимогами і правовідносинами, колом осіб і доказами та інш. і заявити в передбаченому законом порядку позов з урахуванням всіх умов, правил підсудності і правовідносин їх спору стосовно предмету спору, а не перекладати на суд вирішувати його процесуальні і позапроцесуальні питання (зміна сторони, залучення осіб, витребування документів, накладення арешту, тривалості розгляду через оскарження і інш.), що породжує тяганину.

Судом встановлено, що ще 30 березня 2020 року по цій справі закінчено підготовче засідання, про що винесена відповідна ухвала, отже позивач вже не може збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, міняти предмет позову, визначати коло осіб спору та інш..

Поставлене питання не тягне за собою обов`язок залучення вказаних осіб для участі в розгляді справі, вимоги (конкретні чи опосередковані) до вказаних осіб не заявлені, відносини сторін урегульовані законом, з огляду на заявлене клопотання, предмет спору, докази, об`єкти дослідження і інш. різні, переконливих і основаних на законі доказів на підтвердження вказаних клопотань суду не надано, в справі достатньо матеріалів, що свідчать про можливість та необхідність участі в розгляді справи саме сторін та вже залучених осіб.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» викладено висновок Європейського суду з прав людини про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження.

При таких обставинах суд вважає, що клопотання не ґрунтується на вимогах закону, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 49, 52-54, 182, 222, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ТОВ «Вердикт Капітал» про притягнення до участі в справі співвідповідачів на боці відповідача по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала набрала законної сили 02 листопада 2021 року.

Ухвала згідно ЦПК України окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя