Провадження № 22-ц/811/1301/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2020 року Галицька митниця Держмитслужби звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат за зберігання автомобіля на складі митного органу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до протоколу про порушення митних правил від 25 липня 2018 року № 4435/20900/18 у ОСОБА_2 було вилучено товар, а саме, автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску та сигарети в кількості 1560 пачок. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та конфісковано автомобіль в дохід держави. 07 лютого 2020 року вищезазначений транспортний засіб вилучений зі складу митниці Державною виконавчою службою. В подальшому, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження № 59279537 від 06 червня 2019 року, у зв`язку з чим автомобіль за актом прийому-передачі майна передано Галицькій митниці Держмитслужби. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 року зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску. Стверджує, що товари, які зберігаються на складах митниці, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Зазначає, що оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено жодних передумов для виконання рішення суду, Галицькою митницею Держмитслужби видано транспортний засіб ОСОБА_2 , як уповноваженій особі ОСОБА_1 , без стягнення витрат на зберігання. Вважає, що витрати митного органу на зберігання транспортного засобу відшкодовуються власником транспортного засобу або уповноваженою ним особою при фактичному отриманні транспортного засобу. Вказує, що автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску, зберігався на складі Галицької митниці Держмитслужби з 04 вересня 2020 року по 07 жовтня 2020 року, відтак, враховуючи, що розмір плати за добу зберігання легкових автомобілів, мікроавтобусів становить 10 євро, а курс євро станом на 07 жовтня 2020 року становить 33.48 грн. за 1 євро, загальна сума відшкодування за зберігання транспортного засобу на складі митниці становить 7700.91 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати, понесені за зберігання на складі митного органу автомобіля в розмірі 7700.91 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2021 року у задоволенні позову Галицької митниці Держмитслужби відмовлено.

Рішення суду оскаржила Галицька митниця Держмитслужби, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що висновки суду першої інстанції про те, що Галицька митниця Держмитслужби зберігала автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску, без достатньої правової підстави не відповідають дійсності, оскільки спірний автомобіль вилучений на підставі протоколу про порушення митних правил від 25 липня 2018 року № 4435/20900/18, який є чинним та не скасований, відповідно до ст. 511 Митного кодексу України. Зазначає, що товари, а також транспортні засоби, які вилучені відповідно до ст. 511 Митного кодексу України, зберігаються на складах митних органів. Вказує, що товари, що зберігаються на складах митних органів, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 04 листопада 2021 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 25 жовтня 2021 року, датою ухвалення постанови є саме 04 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Галицька митниця Держмитслужби зберігала автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива дизель, з ключем запалювання без достатньої правової підстави, тому відсутні підстави для стягнення витрат за зберігання транспортного засобу на складі митниці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 519 Митного кодексу України витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи.

Витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету (ч. 1 ст. 520 Митного кодексу України).

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині шостій статті 239 Митного кодексу України, на складах митних органів визначається Порядком відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15 червня 2012 року.

Пунктом 2 розділу III Порядку відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15 червня 2012 року передбачено, що витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Судом встановлено, що відповідно протоколу про порушення митних правил від 25.07.2018 року №4435/20900/18 у ОСОБА_2 було вилучено товар, а саме автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2000 року випуску та сигарети в кількості 1560 пачок.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 56660,00 грн., а також конфіскації вилученого товару згідно з протоколом про порушення митних правил. Вилучений згідно протоколу № 4435/20900/18 від 25 липня 2018 року транспортний засіб, автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , конфісковано в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 14 666,83 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 4004,00 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2018 року залишено без змін.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. від 06 червня 2019 року відкрито виконавче провадження №59279537 з виконання вищезазначеного судового рішення.

Відповідно до ст. 536 Митного кодексу України не підлягає виконанню постанова органу доходів та зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Богдана Григоровича про відкриття виконавчого провадження №59279537 від 06 червня 2019 року.

Скасовуючи постанову старшого державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд виходив з того що стягувач пропустив строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, однак із заявою про поновлення такого з обгрунтуванням причин пропуску цього строку до суду не звертався, відтак у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курмана Б.Г. не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року не оскаржувалося в апеляційному порядку учасниками виконавчого провадження №59279537, в тому числі і стягувачем, Галицькою митницею Держмитслужби, відтак набрало законної сили.

Отже, Галицькою митницею Держмитслужби без поважних причин пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що свідчить про те, що відпала правова підстава для зберігання митницею спірного автомобіля.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 року зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби повернути громадянину ОСОБА_3 транспортний засіб - автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива - дизель, з ключем запалювання, що був вилучений на підставі протоколу про порушення митних правил №4435/20900/18 від 25 липня 2018 року.

На виконання рішення суду Галицьким районним судом м. Львова 14 травня 2020 року видано виконавчий лист № 461/10297/19.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62357060 з виконання виконавчого листа № 461/10297/19, виданого Галицьким районним судом м. Львова 14 травня 2020 року.

Актом приймання-передавання майна від 04 вересня 2020 року підтверджується, що автомобіль марки «FIAT 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 передано Галицькій митниці Держмитслужби (а.с. 15).

На підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 березня 2020 року представник ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) ОСОБА_5 звернувся до Галицької митниці Держмитслужби із заявою про повернення йому транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Накладною №ГАЛМ20-2018ппв/з39145/391 від 07 жовтня 2020 року підтверджується, що автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива дизель передано ОСОБА_2 , як уповноваженій особі ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива - дизель передано Галицькій митниці Держмитслужби згідно акту приймання- передавання майна від 04.09.2020 року, тобто, вже після ухвалення Галицьким районним судом м. Львова рішення від 12.03.2020 року про зобов`язання Галицької митниці Держмитслужби повернути громадянину Славоміру ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ) транспортний засіб - автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива - дизель, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що автомобіль марки «Fiat 230 CLMAC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, тип палива - дизель, з ключем запалювання зберігався на складі Галицької митниці Держмитслужби безпідставно, а тому у позивача не виникло права на стягнення витрат за його зберігання.

Доводи апеляційної скарги про те, що на зберігання автомобіля, вилученого на підставі протоколу про порушення митних правил, Галицькою митницею Держмитслужби понесені витрати в розмірі 7700,91 грн., а відтак, такі підлягають стягненню з власника автомобіля або уповноваженого витрат не можуть братися до уваги, оскільки позивачем без поважних причин пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто вищезазначенийавтомобіль зберігався на складі митниці з її вини без належних на те правових підстав, що встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог Галицької митниці Держмитслужби.

На думку колегії суддів, необгрунтованими та безпідставними є позовні вимоги Галицької митниці Держмитслужби про одночасне стягнення витрат за зберігання автомобіля на складі митного органу зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 04 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк