Справа № 442/7844/20 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/133/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м.Львів

Справа № 442/7844/20

Провадження № 22-ц/811/133/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 11 грудня 2020 року у складі судді Кучаковського Ю.С., у справі за заявою ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , про продовження обмежувального припису,-

встановив:

10 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася із цією заявою, у якій на підставі ст.ст. 350-1, 350-5, 350-7, 350-8 ЦПК України просить продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_1 перебувати за місцем її постійного проживання та реєстрації (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання; вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею ( ОСОБА_2 ) через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано на підставі рішення суду. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 ображає її та принижує людську гідність, у зв`язку з чим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано обмежувальний припис строком на чотири місяці. Вказує, що ОСОБА_3 під час дії обмежувального припису його вимог не дотримувався. Постійні образи та переслідування продовжувалися та продовжуються на даний час. Вказана обставина стала підставою для відкриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 390-1 КК України у вересні 2020 року. Зазначає, що кримінальна справа знаходиться на розгляді в Дрогобицькому міськрайонному суді, однак ОСОБА_3 продовжує її переслідувати, створювати конфліктні ситуації та психологічно впливати на неї. Просить заяву задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Продовжено дію обмежувального припису щодо ОСОБА_1 на строк чотири місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено ОСОБА_1 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань, ближчу 100 метрів, до місця її проживання (перебування). В іншій частині заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Зазначає, щопровадження щодо нього за ст. 390-1 КК України відкрито ще у вересні 2020 року, вироку не ухвалено, вини його не визнано. Вказує, що заява ОСОБА_2 є надуманою. Зазначає, що заявником не надано доказів на підтвердження викладеного у заяві . Стверджує, що жодного насильства ні під час дії обмежувального припису, ні після його закінчення щодо заявника він не вчиняв і такої мети не має.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_4 , видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на чотири місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав: заборонено ОСОБА_1 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань, ближчу від 100 метрів, до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 ; особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, та переслідувати її.

З витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що є зареєстрованим кримінальне провадження № 0000212 від 19 вересня 2020 року за ст. 390-1 КК України по факту невиконання ОСОБА_1 обмежувального припису.

25 вересня 2020 року Дрогобицьким ВП ГУ НП у Львівській області Юрчишин М.М. повідомлено про те, що з ОСОБА_1 проведено бесіду профілактичного характеру щодо дотримання умов спілкування із дітьми, дотримання ч. 3 ст. 185 СК України, якою передбачено, що таке спілкування не має перешкоджати нормальному розвитку дітей. Також. ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, визначених ст. 184 КУпАП.

В матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_2 до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 10 вересня та 11 листопада 2020 року про порушення вимог обмежувального припису кривдником.

Згідно із п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно із ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки, які призводять до конфліктів.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що припинення дії обмежувального припису щодо ОСОБА_1 збільшить ризик психологічного насильства. Відсутність обмежувального припису викличе у заявника побоювання за свою безпеку, спричинять їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та може завдати шкоди психічному здоров`ю заявника, враховуючи її емоційний стан.

Заявник звернулася до відповідних державних органів держави Україна за захистом від домашнього насильства, та на даний час є ознаки його вчинення, які не можуть бути спростовані.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 потребує захисту, для недопущення порушення її права, гарантованого ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного і сімейного життя). Існують ризики продовження та повторення конфліктів між сторонами, що мають ознаки домашнього насильства. З метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовжити дію обмежувального припису щодо ОСОБА_1 на строк чотири місяці, в частині яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити ОСОБА_1 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань, ближчу 100 метрів, до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 .

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 17 травня 2021 року.

Головуючий

Судді