Справа № 654/2490/20
Провадження №2/654/589/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянко В.М.

за участю секретаря Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Чулаківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

Позивач 22 липня 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 . Позов мотивований тим, що відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина. Після розірвання шлюбу відповідач залишила сина з батьком, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не утримує дитину, не спілкується. Дитина постійно проживає з батьком, який займається вихованням сина.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, відзив не надали, але в заяві про перегляд заочного рішення зазначили, що про наявність справи у суді за спором про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відповідачка навіть не могла уявити, оскільки у червні цього року вона прибувала на засідання комісії органу опіки та піклування Голопристанської обласної державної адміністрації до м.Гола Пристань, яка розглядала заяву ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав, де нею було надано відповідні пояснення з яких причин вона не може спілкуватись з дитиною, та на якому категорично заперечувала проти такого позбавлення її прав. Після чого, вона двічі дзвонила за телефоном, який їй було надано членами комісії, та запитувала про результати розгляду заяви. На її звернення їй двічі було повідомлено, що рішення комісією не прийнято, оскільки вони вважають, що сторони (батьки дитини) зможуть домовитись самостійно щодо виховання та утримання дитини. Такий висновок комісією було зроблено, виходячи з пояснень як її так і ОСОБА_1 .

Про наявність висновку органів опіки та піклування №01-31/225 від 02.06.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина, їй стало відомо тільки з рішення суду.

Відповідач зазначає, що жодного ухилення, а тим більше свідомого, від виховання та утримання сина з її боку не було. У вересні 2018 року вони з позивачем вирішили припинити спільне проживання, сімейні відносини та розірвати шлюб. Разом з позивачем була домовленість та прийнято рішення, що ОСОБА_2 поїде до міста Херсона працевлаштуватись, щоб у подальшому забрати сина та мати більше можливостей для його розвитку. Така домовленість між нею та позивачем була обопільною згодою.

Поки вона влаштовувалась на роботу ОСОБА_5 постійно приїздила в село до сина, купувала йому речі, необхідні для побутового життя, надавала гроші. Коли ОСОБА_2 поставила питання перед позивачем про те, щоб забрати сина у місто, то зіткнулася з перешкодами, які ОСОБА_1 став їй чинити. Вже майже два роки ОСОБА_1 чинить перешкоди у грубій формі для спілкування з сином, та не дає можливості не тільки забрати його, а й просто поговорити по телефону, у тому числі відмовляє їй у наданні будь-якої інформації стосовно того, куди їй можна пересилати кошти на потреби сина. У зв`язку з тим, що вона була вагітна, зараз має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає на великій відстані від місця проживання її сина ОСОБА_6 , у неї виникали труднощі в особистому приїзді до с.Чулаківка.

Її неявка до суду та необізнаність про наявність взагалі такої справи у суді, не надала їй можливості надати у суді відповідні пояснення та докази.

Більш того, під час її з позивачем постійного спілкування у телефонному режимі, що відбувалося вже і після подачі ним до суду позову про позбавлення її батьківських прав, він жодного разу не обмовився про те, що в суді є така справа, чим вважає, умисно та штучно створив умови для прийняття судом відповідного рішення.

Зважаючи на таку зухвалу поведінку ОСОБА_1 , вважає за потрібне повідомити суд про те, що нею найближчим часом буде підготовлено позовну заяву про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

Також, заперечувала щодо стягнення з неї аліментів, оскільки суд повинен дослідити повним обсягом та належним чином всіх доказів по справі, які мають значення для повного, неупередженого та об`єктивного розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 21 червня 2016 року, рішенням суду від 19 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.11.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задовлено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5840,80 грн. понесених витрат (а.с.52-53).

Ухвалою Голопристанського районного суду від 10.03.2021 скасовано рішення №654/2490/20 від 11 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на висновок органу опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У ході розгляду справи ОСОБА_2 надала письмове пояснення, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди щоб забрати дитину, саме тому вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 .

У тексті висновку органу опіки та піклування відсутні посилання на встановлені факти про таку поведінку чи бездіяльність відповідачки, які б вказували на доцільність позбавлення її батьківських прав.

За змістом позовної заяви вбачається, що підставою позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, позивач зазначає, що відповідач не займається та не цікавиться, не піклується сином ОСОБА_7 , 2016р.н.

З аналізу наявних у справі письмових доказів не можна встановити будь-які факти, на підставі яких можна було б встановити винну поведінку ОСОБА_2 , яка суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування фактичних обставин щодо виконання відповідачем батьківських обов`язків не встановив, обмежився лише оглядом місця проживання позивача ОСОБА_1 , що дитина охайна і доглянута та свій висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав обґрунтував, що мати не приймає участі у житті дитини.

За викладених обставин вказаний висновок є необґрунтованим, формальним та не може бути прийнятим як такий, що доводить винну поведінку ОСОБА_2 в ухилянні від виховання дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками.

Суд звертає увагу, що саме лише твердження позивача про ухилення відповідачем від виконання батьківських прав не може вважатись достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав, а позбавлення дитини будь-яких зв`язків із матір`ю буде відповідати її (дитини) найкращим інтересам, вказаний висновок суду не містить. Суд також враховує, що ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення батьківських прав оскільки позивач чинить їй перешкоди в тому щоб її власний син проживав з нею.

За наведених обставин позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, зазначає, що відповідачка будь-якої участі у вихованні дитини та її утриманні не приймає, син проживає разом з батьком та перебуває на його повному утриманні.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку №02-38/1265 від 25.09.2019 Чулаківської сільської ради, згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно з довідкою №02-30/281 від 01.06.2020 Чулаківської сільської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №02-30/397 від 14.07.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , зареєстровані ОСОБА_1 (син), ОСОБА_3 (онук), дитина жива і знаходиться біля батька.

Разом з тим, згідно з інформацією, наданою Чулаківською сільською радою, та за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області, відповідач ОСОБА_9 до 22.06.2020 також була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів, які б підтверджували невиконання відповідачкою обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, а також доказів перебування дитини на утриманні батька, суду не надано.

Довідки сільської ради, які надані позивачем, підтверджують лише факт проживання та реєстрації місця проживання дитини та батька станом на липень 2020 року за однією адресою.

Враховуючи викладене, а також те, що з матеріалів справи вбачається, що сторони та їх малолітній син були зареєстровані та проживали за однією адресою, та матеріали справи не містять беззаперечних доказів про те, що лише батько ніс витрати на утримання сина, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.164, 165 СК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чулаківської сільської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування Чулаківської об`єднаної територіальної громади контроль за виконанням ОСОБА_2 , батьківських обов`язків.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2021 року.

Суддя В. М. Сіянко