Єдиний унікальний номер справи 487/5804/16-ц Головуючий по 1 інстанції Цуркан Р.С.
Провадження 22-ц/812/1980/21 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю : заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року

за скаргою ОСОБА_1 на дії /бездіяльність державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року у справі № 487/5804/16-ц,

в с т а н о в и л а :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У своїй скарзі зазначив, що 22 червня 2017 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області по справі №487/5804/16-ц його позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» задоволено частково. Зобов`язано відповідача відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

В березні 2020 року до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано заяву про прийняття виконавчого листа до виконання.

Станом на 01 липня 2021 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області по справі №487/5804/16-ц не виконано.

Посилаючись на викладене, заявник просив вжити необхідні заходи щодо виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року по справі №487/5804/16-ц.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року у задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване судове рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Цуркан Р.С. не є головуючим у справі №487/5804/16-ц та він не був ознайомлений з даною справою.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься й у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1ст.450 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон) передбачено, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи положення ст. 447 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 7 Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави зробити висновок про те, що суд за результатами розгляду скарги може ухвалити судове рішення про визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності конкретного державного виконавця, який вчинив такі дії, а не органу виконавчої служби, як юридичної особи. Державний виконавець, дії або бездіяльність якого оскаржується, має бути залучений до участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року у справі № 487/5804/16-ц зобов`язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до загальної системи газопостачання.

На виконання зазначеного рішення 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/5804/16-ц.

21 грудня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухарем С.С. відкрито виконавче провадження № 60924645 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановами державного виконавця від 16 січня 2020 року та 30 січня 2020 року на АТ «ОГС «Миколаївгаз» було накладено штрафи у розмірі 5100 грн. та 10200 грн. на користь держави.

03 березня 2020 року виконавче провадження було завершено згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2020 року постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 03 березня 2020 року визнано незаконною та скасовано.

08 жовтня 2020 року у відповідності до ст.41 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження було відновлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року, залишену без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання нікчемною і скасування постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухаря С.С. від 08 жовтня 2020 року відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2021 року, залишену без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Кухаря С.С. відмовлено.

При перевірці обґрунтованості чергової скарги заявника суди встановили, що 18 листопада 2020 року виконавче провадження було закрите на підставі п.13 ч.1 ст.39, ст.40 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року постанова державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) про закінчення виконавчого провадження визнана незаконною.

26 березня 2021 року постановою державного виконавця виконавче провадження було відновлено на підставі ст.41 Закону «Про виконавче провадження».

29 березня 2021 року стягувачу та боржнику направлено повідомлення про перевірку рішення із зазначенням стягувачу, що виконання рішення можливо за умови допуску працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз».

01 квітня 2021 року при виході державного виконавця за місцем виконання рішення о 14:00 год. Стягувач відмовився допускати працівників АТ «ОГС «Миколаївгаз» та державного виконаця, про що складено відповідний акт.

01 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №487/5804/16-ц стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку із не допуском стягувачем до власного помешкання, що перешкоджає виконанню рішення суду.

Звертаючись до суду із черговою скаргою щодо невиконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року по справі №487/5804/16-ц, ОСОБА_1 в якості суб`єкта оскарження не зазначив конкретного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та які саме його рішення, дії або бездіяльність він оскаржує і які обставини свідчать про це.

Даних про уточнення скарги щодо суб`єкта оскарження та вимог скарги матеріали справи не містять.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 по суті та відмовляючи у її задоволені, суд зазначив, що її вимоги є неконкретними та містять абстрактний характер, що позбавляє можливості вирішити, чи були порушені права скаржника під час виконання судового рішення.

З головним висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги погоджується й колегія суддів, а не залучення судом конкретного державного виконавця виконавчого органу у даному випадку не потягло порушення процесуальних прав учасників справи, оскільки 01 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа №487/5804/16-ц, правомірність рішень, дій, бездіяльності державного виконавця у зв`язку із її винесенням були предметом перевірки у вищезазначеній справі, а у скарзі по даній справі відсутнє викладення конкретних обставин щодо незаконності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта оскарження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Цуркан Р.С. не є головуючим у справі №487/5804/16-ц є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині 2 статті 14 ЦПК України, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Те, що скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця була розподілена головуючому судді Цуркану Р.С. підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2021 року.

Аргументи в апеляційній скарзі щодо формального підходу до вирішення скарги та безпідставно відмовив у її задоволенні спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 листопада 2021 року.

Головуючий: Судді: