Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/882/15-ц

номер провадження 2/695/116/21

14 травня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у березні 2015 року звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) відшкодування шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, що сталася 03.10.2014 в сумі 68 651 грн 00 коп, у тому числі 67 030 грн 00 коп. - майнова шкода (матеріальні збитки), спричинена пошкодженням автомобіля; 726 грн 00 коп. - майнова шкода, пов`язана з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП; 895 грн 00 коп. - майнова шкода (матеріальні збитки), спричинена ушкодженням здоров`я, а також 5000 грн 00 коп. моральної шкоди.

Вказаний позов було мотивовано тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 03.10.2014 близько 18 год 00 хв. з вини ОСОБА_2 , належний позивачу автомобіль марки ВАЗ-2109, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження. Крім того, внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження та потребував лікування. Також у зв`язку із протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 5 000 грн 00 коп.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача в порядку відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.10.2014, кошти у сумі 68 651 грн 00 коп, з них: 50 590 грн 00 коп. - майнова шкода, завдана пошкодженням автомобіля, 726 грн 00 коп. - майнова шкода, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу з місця ДТП, 895 грн 00 коп. - майнова шкода, завдана ушкодженням здоров`я. Стягнуто з ОСОБА_2 на корись позивача компенсацію моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 03.10.2014 у сумі 5000 грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, в тому числі на оплату судового збору, витрати на оплату правової допомоги, витрати на проведення оцінки КТЗ, в сумі 3 886 грн 00 коп.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26. 07.2017 заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2015 у справі № 695/882/15-ц змінено в частині визначення розміру майнової шкоди та судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 51 316 грн 00 коп., а саме: 50 590 грн 00 коп. - збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 726 грн 00 коп. - послуги евакуатора. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у сумі 736 грн 51 коп. Рішення в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Змінюючи заочне рішення міськрайонного суду в частині визначення розміру майнової шкоди, апеляційний суд керувався висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 19.05.2017 № 940/16-23 та відхилив висновок незалежної оцінки від 13.02.2015, проведеної ПП «Консультант», оскільки відповідач не приймав участі в огляді пошкодженого транспортного засобу, а особа, яка проводила оцінку не попереджалась про кримінальну відповідальність за статтями 364, 365 КК України.

Постановою Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 695/882/15-ц касаційні скарги обох сторін задоволено частково: заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2015 та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалюючи вказану постанову, Верховний Суд, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, вказав, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суди попередніх інстанцій не надали жодної правової оцінки полісу обов`язкового страхування, не встановили чи звертався позивач або власник автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 до АТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, а також не звернули уваги, що АТ «Страхова Група «ТАС» не брала участі у справі.

10.04.2019 матеріали цивільної справи № 695/882/15-ц надійшли до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області та шляхом автоматизованого розподілу передані на розгляд головуючому судді Середі Л.В.

13.01.2020 позивач надав до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області уточнену позовну заяву, в якій вказав відповідачами ОСОБА_2 та Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», та просить суд:

- стягнути з належного відповідача відшкодування шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, що сталася 03.10.2014 в сумі 61 411 грн 00 коп, у тому числі 59 790 грн 00 коп. - майнова шкода (матеріальні збитки), спричинена пошкодженням автомобіля; 726 грн 00 коп. - майнова шкода, пов`язана з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП; 895 грн 00 коп. - майнова шкода (матеріальні збитки), спричинені ушкодженням здоров`я, а також 10 000 грн 00 коп. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовну заяву в редакції від 13.01.2020, позивач вказує, що внаслідок ДТП, яка сталась 03.10.2014 близько 18 год 00 хв. з вини ОСОБА_2 , належний позивачу автомобіль марки ВАЗ-2109, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження. Оскільки відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи від 19.05.2017 № 940/16-23 ремонт належного позивачу автомобіля є економічно не доцільним, у зв`язку з його фізичним знищенням перевищенням вартості ремонтно-відновлювальних робіт над вартістю транспортного засобу, позивач, посилаючись на п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 зазначає, що розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження, яка відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи від 19.05.2017 № 940/16-23 становить 59 790 грн 00 коп. Крім того, внаслідок зіткнення позивач отримав тілесні ушкодження та потребував лікування. Також у зв`язку із протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку він станом на день звернення з уточненим позовом 13.01.2020 оцінює у 10 000 грн 00 коп.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2020, занесеною до протоколу судового засідання від 13.01.2020, залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» у якості співвідповідача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 24.01.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» надало до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу у будь-якому стягненні з страховика як матеріальної, так і моральної шкоди. В обґрунтування відзиву зазначено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страхувальником ОСОБА_3 в АТ «СГ «ТАС» за полісом АІ/0139934 від 11.06.2014 з франшизою пошкодження нанесені майну потерпілого в розмірі 0,00 грн. Лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третім особам в сумі 50 000 грн 00 коп., та життю і здоров`ю - 100 000 грн 00 коп. Забезпеченим транспортним засобом за даним полісом є ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_2 . Оскільки позивач до АТ «СГ «ТАС» із відповідними повідомленнями про ДТП та про те, що йому завдано шкоду здоров`ю не звертався, на думку, другого відповідача, відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачу, як за нанесений збиток за пошкодження автомобіля, так і шкоду, завдану здоров`ю, у зв`язку із пропуском встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» терміну подання відповідної заяви. Щодо витрат на лікування у відзиві вказано, що позивач не надав доказів на підтвердження понесення ним таких витрат. Щодо відшкодування моральної шкоди АТ «СГ «ТАС» зазначає, що згідно з ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що докази понесення позивачем витрат на лікування, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, в матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для відшкодування страховиком моральної шкоди.

Відповідно до наданого 30.01.2020 представником ОСОБА_2 , адвокатом Руднічуком Дмитром Володимировичем відзивом, відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме просить суд задовольнити позов частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача в порядку відшкодування шкоди понесеної в результаті ДТП, яка сталась 03.10.2014 кошти в сумі 590 грн 00 коп., та моральну шкоду в сумі 5000 грн 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Мотивуючи даний відзив, представник відповідача вказує, що вимоги позивача про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка сталась 03.10.2014 на суму 50 000 грн 00 коп. є застрахованими та можуть бути пред`явлені лише до ПАТ «Страхова група «ТАС», при цьому такі вимоги можуть бути пред`явлені лише в межах строку позовної давності. У зв`язку з отриманою у жовтні 2015 року позивачем відмовою АТ «СГ «ТАС» у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, внаслідок пропуску терміну подачі заяви про страхове відшкодування, позивач мав право протягом трьох років звернутись до суду з вимогами до страхової кампанії про стягнення такого відшкодування. Однак з такими вимогами позивач звернувся до суду лише 13.01.2020, тобто з пропуском строку. Тому відповідач просить застосувати до даних вимог строк позовної давності та відмовити у їх задоволенні. Також відповідач наполягає, що оскільки власником ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «СГ «ТАС» на страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 100 000 грн за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн 00 коп., відповідальність в межах даного ліміту має нести виключно страховик, а не ОСОБА_2 . Також відповідач вказує, що вимога позивача про стягнення майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля у сумі 59 790 грн 00 коп. - є необґрунтованою, оскільки дана сума експертом зазначена в експертизі помилково та є технічною помилкою, так як згідно з наданими розрахунками у висновку експерта вартість автомобіля складає 50 590 грн 00 коп. Тому, як зазначено у відзиві, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 590 грн 00 коп., щодо стягнення якої не заперечує відповідач. Щодо майнової шкоди, пов`язаної з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП та шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я, відповідач вказує, що дані витрати не підтверджені позивачем документально, тому відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Щодо моральної шкоди відповідач зазначає, що у первісному позову позивач вказував, що розмір завданої йому моральної шкоди становить 5000 грн 00 коп. В уточненій позовній заяві від 13.01.2020 позивач просить стягнути на його користь 10 000 грн 00 коп. моральної шкоди, при цьому не наводить жодних обґрунтувань причин збільшення її розміру, тому відповідач визнає заявлений розмір моральної шкоди частково, у сумі 5000 грн 00 коп.

Судове засідання з розгляду справи призначено на 14.05.2021 об 11 год. 00 хв.

Позивач у судове засідання не прибув, явку свого представника також не забезпечив. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання також не прибули, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у судове засідання також не прибув, згідно з наявною в матеріалах справи заявою від 29.04.2021 просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що03.10.2014 близько 18 год 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухаючись по вулиці В`ячеслава Чорновола на перехресті з вулицею Ватутіна в місті Черкаси, не вибрав безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , які зупинились та стояли перед перехрестям на забороняючий сигнал світлофора.

Згідно з висновком незалежної оцінки від 13.02.2015, проведеної ПП «Консультант» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень. Розмір майнової шкоди, завданої вказаному автомобілю, складає 67 030 грн 00 коп.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було проведено судову авто товарознавчу експертизу, згідно з висновком якої від 19.05.2017 № 940/16-23 вартість матеріального збитку, який спричинено власнику автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди 03.10.2014 на дату проведення експертизи становить 50 590 грн 00 коп.; ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, станом на день виникнення ДТП 03.10.2014 становить 59 790 грн 00 коп.

До суду також було надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/0139934 від 11 червня 2014 року згідно з яким цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 була застрахована АТ «Страхова Група «ТАС».

Скасовуючи попередні рішенні у даній справі та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 вказав, що суди попередніх інстанцій не надали жодної правової оцінки полісу обов`язкового страхування, не встановили чи звертався позивач або власник автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 до АТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, а також не звернули уваги, що АТ «Страхова Група «ТАС» не брала участі у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи судом, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 20.03.2019 у даній справі, встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин власником автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 03.05.2006.

Довіреністю від 11.10.2014, посвідченою приватним нотарісом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П., та зареєстрованою в реєстрі за № 2024, ОСОБА_5 уповноважив від його імені управляти та розпоряджатись вказаним автомобілем ОСОБА_1 .

03.10.2014 близько 18 год 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухаючись по вулиці В`ячеслава Чорновола на перехресті з вулицею Ватутіна в місті Черкаси, не вибрав безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , які зупинились та стояли перед перехрестям на забороняючий сигнал світлофора.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2015 у справі № 711/662/15-п визнано ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, внаслідок яких сталася вказана ДТП.

Згідно з актом виконаних робіт б/н від 03.10.2014 та квитанції б/н від 03.10.2014 ФОП ОСОБА_6 надав ОСОБА_1 послуги евакуатора, вартість яких становить 726 грн 00 коп.

Відповідно до висновку експерта № 2097 від 06.10.2014 у позивача мало місце ушкодження, яке могло виникнути внаслідок вказаного ДТП та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» АІ/0139934 від 11.06.2014 страхувальником є ОСОБА_3 . Забезпеченим транспортним засобом за даним полісом є ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_2 . Лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третім особам становить 50 000 грн 00 коп., та життю і здоров`ю - 100 000 грн 00 коп., франшиза 0,00 грн.

Відповідно до повідомлення від 07.10.2014 № 005956/26/2014/П ОСОБА_7 звернувся до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 03.10.2014.

Листом від 05.10.2015 за вих. № 5124 АТ «СГ «ТАС» повідомило позивача, що у зв`язку з перевищенням останнім терміну подачі заяви про страхове відшкодування, у АТ «СГ «ТАС» з огляду на положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування та позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі.

Згідно з листом за вих. № 135 від 31.07.2017 АТ «СГ «ТАС», судом встановлено, що представнику позивача адвокаті Манжарі Д.С. роз`яснено, що у зв`язку з тим, що позивачем було перевищено термін подачі заяви про страхове відшкодування, АТ «СГ «ТАС» відмовлено у виплаті позивачу такого відшкодування, про що було повідомлено позивача листом від 05.10.2015 за вих. № 5124.

Також у листі за вих. № 135 від 31.07.2017 зазначено, що власником автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 04.05.2006, є ОСОБА_5 .

Доказів звернення власника автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а так само власника автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 до АТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування сторони суду не назвали та не надали.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що у судовому засіданні 17.02.2021 представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 всю шкоду, оскільки позивач звернувся до страховика поза терміном звернення.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, в редакції чинній станом на день вирішення справи по суті позовних вимог, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин та нового розгляду справи власником автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 03.05.2006.

Довіреністю від 11.10.2014, посвідченою приватним нотарісом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П., та зареєстрованою в реєстрі за № 2024, ОСОБА_5 уповноважив від його імені управляти та розпоряджатись вказаним автомобілем ОСОБА_1 .

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України)

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З аналізу наведених норм вбачається, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За приписами п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 06.09.2019 у справі № 465/6315/16-ц.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» АІ/0139934 від 11.06.2014 страхувальником є ОСОБА_3 . Забезпеченим транспортним засобом за даним полісом є ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_2 . Лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третім особам становить 50 000 грн 00 коп., та життю і здоров`ю - 100 000 грн 00 коп., франшиза 0,00 грн.

Відповідно до повідомлення від 07.10.2014 № 005956/26/2014/П ОСОБА_7 звернувся до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 03.10.2014.

Доказів звернення власника автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а так само власника автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 до АТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування сторони суду не назвали та не надали.

Листом від 05.10.2015 за вих. № 5124 АТ «СГ «ТАС» повідомило позивача, що у зв`язку з перевищенням останнім терміну подачі заяви про страхове відшкодування, у АТ «СГ «ТАС» з огляду на положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування та позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі.

Згідно з листом за вих. № 135 від 31.07.2017 АТ «СГ «ТАС», судом встановлено, що представнику позивача адвокаті Манжарі Д.С. роз`яснено, що у зв`язку з тим, що позивачем було перевищено термін подачі заяви про страхове відшкодування, АТ «СГ «ТАС» відмовлено у виплаті позивачу такого відшкодування, про що бло повідомлено позивача листом від 05.10.2015 за вих. № 5124.

Враховуючи, що позивач звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування з пропуском річного строку, який є присічним, суд приходить до висновку, що страхова компанія обґрунтовано відмовила у виплаті йому страхового відшкодування.

Також при новому розгляді справи суд бере до уваги, що власник автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 , якому 03.10.2014 завдано шкоди внаслідок вказаної ДТП, ОСОБА_5 з такою заявою до страховика не звертався взагалі.

Таким чином, на підставі викладеного вище, з урахуванням обставин встановлених під час нового розгляду справи, суд висновує, що оскільки з даним позовом звернулась особа, яка не є власником майна, якому завдано шкоди внаслідок ДТП, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди (матеріальних збитків), спричиненої пошкодженням автомобіля.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди, пов`язаної з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП у сумі 726 грн 00 коп., суд зазначає про таке.

Згідно з актом виконаних робіт б/н від 03.10.2014 та квитанції б/н від 03.10.2014 ФОП ОСОБА_6 надав ОСОБА_1 послуги евакуатора, вартість яких становить 726 грн 00 коп.

Відтак, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди (матеріальних збитків), спричиненої ушкодженням здоров`я в сумі 895 грн 00 коп., суд зауважує, що в матеріалах справи міститься лише висновок експерта № 2097 від 06.10.2014, згідно з яким у ОСОБА_1 внаслідок ДТП мало місце ушкодження: травматичний набряк та забій грудної клітки зліва.

Доказів понесення позивачем витрат на лікування на суму 895 грн 00 коп. сторони суду не назвали та не надали.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 10 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи спір у даній частині, суд зауважує, що участь у ДТП, завдання легких тілесних ушкоджень безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, враховуючи глибину і тривалість страждань, яких зазнав позивач, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь позивача з ОСОБА_2 належить стягнути 5 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково.

Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з прохальною частиною позовної заяви в редакції від 13.01.2020 позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, у тому числі на оплату судового збору, витрати на оплату правової допомоги, витрати на проведення оцінки КТЗ.

У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 28.02.2015, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 , згідно з яким загальна вартість робіт (послуг) складає 3150 грн 00 коп.

Відповідно до квитанції від 02.03.2015 позивач сплатив вказану суму ОСОБА_8 .

Водночас у матеріалах справи відсутня довіреність позивача на представництво його інтересів в суді ОСОБА_8 , а також докази на підтвердження можливості надавати останнім правову допомогу за договором (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, свідоцтво платника податку тощо) та розрахунку витрат на правову допомогу.

Крім того у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, надану адвокатом Манжарою Д.С., а так само докази понесення позивачем витрат на проведення оцінки КТЗ.

Таким чином, з ОСОБА_2 належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 59 грн 00 коп.

Керуючись ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, пов`язану з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП у сумі 726 (сімсот двадцять шість) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ),

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ),

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243).

Суддя Л.В.Середа