Справа №442/2212/21
Провадження №2/442/690/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

25 травня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», за участю третьої особи: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 13.11.2020 року № 112793.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.11.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 112793 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 30 748,00 грн.

Відповідно до відомостей, що містяться у виконавчому листі, 05 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Веллфін» укладено Кредитний договір № 851400. Відомостей про суму наданих коштів у виконавчому листі не має. Зазначає, що жодного кредитного договору позивач з відповідачем не укладав, йому не відомо в який спосіб та на якій правовій підставі відповідач вважає, що ОСОБА_1 винен йому кошти та просить їх стягнути за допомогою вчинення виконавчого напису нотаріуса.

З виконавчого напису Приватного нотаріуса Горай О.С. №112793 від 13.11.2019 р. вбачається, що заборгованість визначено в розмірі 30 748,00 грн., з яких: основний борг у розмірі - 1 500,00 грн.; прострочена заборгованість по відсотках - 28 348,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 900,00 грн. Однак позивач вважає, що такий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати позов без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, причин своєї неявки не повідомили, однак належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 112793 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 30 748,00 грн.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ізст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти1,3 Глави 16розділу II Порядку).

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, п.п.3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно правовій позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17: з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів

Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України22.02.2012№ 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Судом встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса від 13.11.2019 р. вбачається, що заборгованість визначено в розмірі 30 748,00 грн., з яких: основний борг у розмірі - 1 500,00 грн.; прострочена заборгованість по відсотках - 28 348,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 900,00 грн.

Позивач оспорює вказану суму заборгованості та вказує на те, що між ним та відповідачем відсутній будь-який договір, тому третя особа не мала жодних правових підстав для винесення оскаржувального виконавчого напису. Крім цього, нотаріусом не досліджено дотримання вимог щодо безспірності боргу та не зазначено які докази на підтвердження даної обставини надано відповідачем.

Разом із тим, суд не може залишити поза увагою те, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, у зв`язку з чим, спірний виконавчий напис повинен слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 282, 280 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.11.2020 року № 112793, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 30 748,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в користь ОСОБА_1 908 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.05.2021.

Суддя Хомик А.П.