Єдиний унікальний номер: 379/20/21
Провадження № 2/379/294/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № /Т/972135 від 05.06.2013 року у розмірі 44597,00 грн. та понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 05.06.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № /Т/972135.

23.03.2018 між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги до позичальників банку, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки та застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Так позивач, у тому числі, набув право грошової вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором, а саме в сумі 44597,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 20 000,00 грн, заборгованість за процентами 3,00 грн, заборгованість за комісією 20394,00 грн та штрафи, пені 4200,00 грн.

Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належно повідомлена, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, за виключенням заборгованості за комісію, яка становить 20394,00 грн.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 05.06.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № /Т/972135 на споживчі потреби (далі договір).

Згідно п. 2.1. договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 20000,00 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки.

За умовами договору, погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту має здійснюватися позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця, рівними частинами, в сумі 1,205,65 грн., строком до 04.06.2016 (включно), на умовах визначених договором, згідно Додатку№1 п.2.1.3 договору.

У разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу він сплачує банку штраф у розмірі 150,00 грн за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину п.5.1 договору.

Відповідно до умов п.4.3.4 і 4.3.5 договору позичальник зобов`язується погасити кредит в повному обсязі та сплачувати проценти та комісії в строки, визначені договором.

Так, ПАТ «АКТАБАНК» умови договору виконало, надавши відповідачці готівкові кошти в сумі 20000,00 грн через касу банку на умовах Договору (а.с.7-8).

В зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором № /Т/972110, 23.03.2018 між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АКТАБАНК» відступило шляхом продажу позивачу право вимоги, в тому числі, і до відповідача як боржника за кредитним договором № /Т/972135 від 05.06.2013 на загальну суму 44597,00 грн, згідно Додатку №1 (а.с.14-18). Тобто відбулася заміна кредитора.

Дане узгоджується із ч.1 ст.1077 ЦК України, яка передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Позивач надсилав відповідачці повідомлення про відступлення за вих. №002404841-1 від 27.03.2018, в якому зазначив банківський рахунок з відповідними реквізитами для сплати заборгованості за кредитним договором № /Т/972135 від 05.06.2013, виконавши, таким чином, умови ст. 1082 ЦК України, щодо зобов`язання боржником здійснити платіж вже позивачу (факторові).

Проте, відповідачка свої зобов`язання перед новим кредитором не виконала і заборгованість в добровільному порядку не погасила.

Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених договором, позивач, до якого перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачкою, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 відповідачка, в зв`язку з укладенням шлюбу 22.06.2013, змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.41).

Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, кредитний договір № /Т/972135 від 05.06.2013 є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1046, 1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Окрім того, відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Ст. 536 ЦК України визначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В порушення приписів вищезазначених норм матеріального права відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по Договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Окрім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Положеннями статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1 ст. 1082 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З наведеного вбачається, що у позивача наявні належні підстави для стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих процентах за користування кредитом та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, всього в розмірі 24203,00 грн.

Комісія ж, нарахована кредитором в розмірі 20394,00 грн, враховуючи практику Верховного Суду, не підлягає стягненню, оскільки положення договору яке передбачає її сплату є нікчемним.

Так, у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15 Верховний Суд зробив висновок, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів", є нікчемною.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд 19.08.2020 у справі №641/11984/15.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1140,80 грн.

Керуючись ст.ст. 202, 205, 207-208, 526, 527, 530,536,610, 612, 629, 1046-1050, 1054-1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 88, 133, 137, 140, 141, 223, 263-265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів (IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»):

- заборгованість за кредитним договором № /Т/972135 від 05.06.2013 у розмірі 24203,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті три гривні 00 копійок), яка складається із: заборгованості за основним боргом 20000,00 грн, заборгованості за процентами 3,00 грн, штрафу - 4200,00 грн;

- судовий збір у розмірі 1140,80 грн (одна тисяча сто сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження за адресою: вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ, 01032, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:В. І. Зінкін