ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року у складі судді Вітківського М. О.

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 27.01.2011 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 31.10.2019 у сумі 330 963,11 грн і складається із: заборгованості за кредитом - 2 604,96 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 321 608,15 грн, заборгованості за пенею - 6 750 грн, з урахуванням права кредитодавця на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просив про стягнення з ОСОБА_1 120 763,86 грн заборгованості, а саме: 2 604,96 грн заборгованості за кредитом та 118 158,90 грн заборгованості по відсоткам за період з 27.01.2011 по 30.05.2018, з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат - 1 921 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 27 січня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.01.2011 року у розмірі 2 604,96 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 41,49 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював порядок та умови сплати процентів, пені та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, крім цього, відсутні строки повернення кредиту, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення відсотків задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відсутність підпису позичальника в Умовах та Правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, оскільки відповідач прийняв пропозицію банку на запропонованих умовах та поставив свій підпис в заяві позичальника, чим засвідчив, що він ознайомлений з вказаними документами та погодився з умовами кредитування.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Вказує, що відповідач підписав Довідку про умови кредитування, в якій зазначена базова процентна ставка, а тому можна вважати, що сторони узгодили розмір процентної ставки, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

Відповідач не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував здійснювати зняття та погашення коштів, а отже відповідач прийняв нові Тарифи та погодився з їх зміною.

Зазначає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач не повернув його, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 27 січня 2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір у формі підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за яким відповідач отримав кредит у вигляді поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням платіжної картки Кредитка «Універсальна».

В анкеті-заяві позичальник своїм підписом засвідчив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, та зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті ПриватБанку.

Згідно Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником 27.01.2011, погоджена сторонами базова процентна ставка за кредитом становила: 0,01% річних - протягом 30 днів по кожній витраті та 3,0% в місяць, що нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, суд першої інстанції врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, виходив з того, що надані позивачем документи не підтверджують погодження між сторонами розміру та виду процентної ставки, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК України, позивач не пред`являв, а тому АТ КБ «ПриватБанк» має право виключно на повернення суми фактично отриманих коштів у розмірі 2 604,96 грн.

При цьому суд не взяв до уваги, що при укладенні договору відповідач погодився на запропоновані банком умови кредитування, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 27.01.2011, які відповідають вимогам статей 1055, 207 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, та не заперечуються відповідачем.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№ 14-131цс19) ґрунтуються на інших обставинах, що не є подібними спірним правовідносинам, та помилково враховані місцевим судом.

Таким чином рішення суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами не відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального й матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла на час укладення спірного кредитного договору, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони у належній письмовій формі погодили розмір базової процентної ставки за кредитом, тому позивач має право на одержання від позичальника процентів за користування кредитом, що залишилось поза увагою суду першої інстанції та призвело до ухвалення помилкового рішення суду в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з довідки (а.с. 97) між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір, за яким надано кредитні картки № НОМЕР_1 з терміном дії до 10/14 та № НОМЕР_2 терміном дії до 05/15.

У спірних правовідносинах строк кредитування визначається строком дії кредитної картки, що закінчився 31.05.2015, отже право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом обмежується даним строком, тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі загального залишку заборгованості за відсотками, що виник станом на 31.05.2015 в сумі 5 758,24 грн - згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.01.2011, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 31.10.2019 (а.с. 8-10).

За наведених обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно правил частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення в частині позовних вимог апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5 758,24 грн процентів за кредитним договором № б/н від 27.01.2011, в іншій частині вимог - відмовити за безпідставністю.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 332,33 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.01.2011 у розмірі 2 604,96 грн рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна