Справа № 690/118/21
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сакун Д.І. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_2 , електронна адреса відсутня) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, адреса : АДРЕСА_1 , тел. та електронна адреса відсутня), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса, АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

09.04.2021 до Звенигородського районного суду із Ватутінського міського суду Черкаської області надійшла дана позовна заява в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 28 лютого 2015 року відбувся поділ житлового будинку за АДРЕСА_1 , який належав йому та ОСОБА_4 по 1/2 частки. За результатами поділу спільного майна право спільної часткової власності на нього припинилось, він набув право власності на 51/100 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 на 49/100 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 . Після поділу спільного майна він оформив нову будинкову книгу для прописки громадян, що проживають у будинку, до якої відповідальними особами було внесено відомості щодо зареєстрованих осіб. Весь час він вважав, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований лише він, оскільки до будинкової книги внесено відомості лише щодо реєстрації мого місця проживання у будинку. 02 березня 2021 року, на офіційній сторінці Ватутінської міської ради, він побачив оголошення до осіб, які реєстрували своє місце проживання до квітня 2016 року, щодо звернення до відділу ЦНАП з відповідними документами для перевірки відомостей, приведення у відповідність та наповнення актуальними даними Реєстру Територіальної Громади. Під час візиту до відділу ЦНАП йому було повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , крім мнього зареєстровано ще двоє осіб. Також мені було повідомлено, що зняти зазначених осіб з реєстрації місця проживання можливо лише на підставі їх заяви або судового рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, добровільно знятися з реєстрації відмовляються тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Відповідачі були належно повідомлені про розгляд справи ,що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, а також відповідачі були повідомлені про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надали, про причини неподання суду відзиву не повідомили, зустрічного позову не пред`являли, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що на підставі договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 28 лютого 2015 року відбувся поділ житлового будинку за АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частки.

За результатами поділу спільного майна право спільної часткової власності на нього припинилось, ОСОБА_1 набув право власності на 51/100 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 на 49/100 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Ватутінської міської ради Черкаської області № 627/02-21 від 09.03.2021 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація з 13.04.2011 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація з 22.01.1991 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація з 03.12.2014 року. ( а.с.13)

Як вбачається з акту депутата Ватутінської міської ради Боровик Т.О. в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не проживають у вказаному будинку. ( а.с.14)

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим Кодексом.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2ст. 64 Житлового КодексуУРСР).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України).

Згідно Правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6- Частиною першою статті 383ЦК України та статтею 150ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з цього, необхідно зазначити наступне: оскільки, вказаний будинок не є місцем проживання відповідачів ОСОБА_2 , 1965 року народження та ОСОБА_3 , 1989 року народження що встановлено судом, тому їх можливо визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідачів. Відтак, судовий збір з останніх не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 71-72 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 223, 258-260, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_2 , електронна адреса відсутня) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, адреса : АДРЕСА_1 , тел. та електронна адреса відсутня), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса, АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, адреса : АДРЕСА_1 , тел. та електронна адреса відсутня), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса, АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 14.05.2021.

Суддя Д.І. Сакун