Провадження № 2/161/104/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жаловаги І.П.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Сидун О.С.,

представника третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Гіркополонківської сільської ради - Мигальчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, Служба у справах дітей Ічнянської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Гіркополонківської сільської ради, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач у травні 2020 року разом з їхніми спільними дітьми поїхала до своїх батьків в м. Ічня Чернігівської області. Пізніше, без його відома вивезла всі свої особисті та дитячі речі з будинку, який є їхньою спільною власністю, забрала документи зі школи та перевела дітей до навчальних закладів м. Ічня. Вважає, що діти повинні проживати разом з ним, оскільки він постійно надає і може надати дітям усе необхідне для їх нормального розвитку і життя, а тому, це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

З врахуванням зазначеного, просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, стягнути з відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Позивач в попередніх судових засіданнях позов підтримав, додатково пояснив, що відповідач шляхом обману забрала дітей та вивезла в м. Ічня з метою задоволення власних інтересів. Колишня дружина перешкоджає його спілкуванню з дітьми, забирає та блокує їхні телефони. Діти хочуть проживати з ним, про що записали відповідне відеозвернення. Регіон, у якому на даний час проживають діти, не розвинутий, не є безпечним середовищем, перспективи для дітей немає. При вирішенні спору на його користь, його батьки згідні переїхати на постійне місце проживання до нього та допомагати у вихованні дітей.

Крім того, позивач повідомив, що на даний час старша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття і проживає окремо від батьків в м. Луцьку, тому, позовну вимогу щодо визначення її місця проживання не підтримує.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях позивача, підтримав.

Відповідач в попередніх судових засіданнях позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача в письмовому відзиві та особисто в судовому засіданні заявлений позов не визнає, вважає його безпідставним. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу порушення прав та законних інтересів дітей. Оскільки між позивачем та відповідачем жодних взаємних та теплих почуттів не існує, ОСОБА_3 в інтересах дітей було прийнято рішення виїхати з будинку для забезпечення їх розвитку у спокійному та безпечному середовищі. Під час спільного проживання сторін в сім`ї постійно виникали сварки та конфлікти. Діти перебували в стресі. Позивач був усвідомлений про те, куди його колишня дружина виїхала з дітьми. ОСОБА_3 працювала на двох роботах, оскільки чоловік не надавав належного матеріального забезпечення сім`ї. На даний час у нього існує непогашена заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. ОСОБА_3 , як матір трьох дітей, прав позивача не порушувала, не вчиняла жодних дій щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми. Усі дії ОСОБА_2 викликані особистою образою на колишню дружину та намаганням помститись їй. На даний час відповідач має постійну роботу, житло. Її батьки, які разом проживають, займаються підприємницькою діяльністю, мають можливість та надають матеріальну та моральну підтримку. Позивач, не за час навчання дітей в Гіркополонківському ліцеї, ні на даний час, навчанням дітей не цікавився, цим займалась виключно мати, що підтверджується характеристиками, виданими керівниками Гіркополонківського ліцею та Ічнянської гімназії.

Третьою особою - Службою у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області на адресу суду подано клопотання про розгляд справи без участі її представника, оскільки даний спір не відноситься до компетенції Луцької РДА.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Гіркополонківської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що умови проживання батька дітей хороші, однак, оскільки діти проживають в м. Ічня, вона позбавлена можливості обстежити умови їх проживання та поспілкуватись з ними, а тому, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Третя особа: Служба у справах дітей Ічнянської міської ради в письмовій заяві просить розгляд справи провести у відсутності її представника та прийняти рішення з врахуванням інтересів дітей.

На вимогу суду Службою у справах дітей Ічнянської міської ради надано висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 14.05.2021 року № 148, щодо визначення місця проживання дітей, відповідно до якого, Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 21.06.2002 року по 27.01.2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2020 року.

В шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, до травня 2020 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 разом з дітьми проживали в АДРЕСА_1 .

В травні 2020 року відповідач ОСОБА_3 разом з дітьми переїхала на постійне проживання до своїх батьків в м. Ічня Чернігівської області, де на даний час проживають, діти зараховані в навчальні заклади.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що діти повинні проживати разом з ним, оскільки він постійно надає і може надати дітям усе необхідне для їх нормального розвитку і життя, а тому, це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Оскільки на даний час старша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття і проживає окремо від батьків в м. Луцьку, на розгляд суду поставлено вимоги щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Відповідно до довідки Коршівської сільської ради Луцького району № 297/01.38 від 31.07.2020 року ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . На даний час займається веденням особистого селянського господарства, працює у Філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області. Громадського порядку на території сільської ради не порушує. Характеризується добре (а.с. 33).

Відповідно до акта обстеження фактичного проживання зареєстрованих осіб в житловому будинку станом на 11.06.2020 року, складеного посадовим особами Коршівської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 чоловік: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дана сім`я виїхала з 28.05.2020 року, в будинку залишився проживати ОСОБА_2 (а.с. 63).

Згідно з актом обстеження, складеного посадовим особами Ічнянської міської ради від 31.08.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстровані, але фактично проживають в АДРЕСА_2 (буд. гр. ОСОБА_7 ) (а.с.64).

КЗ загальної середньої освіти «Гіркополонківський ліцей Гіркополонківської сільської ради» за підписом директора школи Мацялка В.І. та класного керівника ОСОБА_8 надано характеристику ОСОБА_3 , мами учениці ОСОБА_5 , з якої вбачається, що протягом навчання дочки з 2016 по 2020 рр. мати забезпечувала належний рівень виховання та сприяння навчанню дочки. Систематично підтримувала зв`язок з дирекцією закладу, класним керівником з питань навчання та виховання дочки. Протягом навчання ОСОБА_5 в школі була членом класного батьківського комітету. Брала активну участь в проведенні класних та позашкільних заходів, допомагала в організації та сама організовувала екскурсійні поїздки учнівського та батьківського колективів. Постійно цікавилась успіхами доньки та допомагала їй у навчанні. Серед батьків класу користувалась повагою. ОСОБА_3 була авторитетом для своєї доньки, між ними завжди досягалось взаєморозуміння. Разом проводили вихідні дні, свята, відпочинок та дозвілля, спільно вирішували родинні справи (а.с.65).

З наданої Ічнянською гімназією імені Васильченка Ічнянської міської ради характеристики ОСОБА_6 , учня 1-А класу, за підписом директора гімназії ОСОБА_10 та класного керівника ОСОБА_11 , вбачається, що учень виявляє інтерес до вивчення нового, цікавиться навчальним матеріалом. Вміє висловлювати свою думку, добрий, ввічливий, товариський. Виховується у неповній сім`ї, де мама приділяє належну увагу вихованню і навчанню дітей (а.с. 67).

Згідно відповіді Ічнянської РДА № 01-22/1973 від 15.09.2020 року, Ічнянської міської ради № 03-07/1915 від 07.09.2020 року, Служби у справах дітей Ічнянської міської ради № 0110/137 від 23.09.2020 року на звернення ОСОБА_2 слідує, що працівниками Служби у справах дітей Ічнянської міської ради та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ічнянської міської ради було здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_3 та складено оцінку потреб родини. Під час обстеження з`ясовано, що умови проживання дітей задовільні. Потреби дітей забезпечені. Діти почувають себе добре. Стосунки між членами родини доброзичливі. Факт здійснення насильства над дітьми не підтвердився. За результатами оцінки потреб сім`ю занесено до журналу обліку сімей та осіб, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку із складними стосунками між батьками дітей. Також, проведена профілактично-роз`яснювальна робота із ОСОБА_3 щодо неприпустимості вчинення перешкод у спілкуванні між батьком та дітьми.

Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ічнянської міської ради у відповідь на звернення повідомляє наступну інформацію (вих.. № 01-05/375 від 09.09.2020 року): 24.07.2020 року було складено оцінку потреб родини ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 . В процесі здійснення оцінки потреб сім`я брала активну участь. В результаті оцінювання потреб було з`ясовано, що базові потреби дітей задовольняються належним чином. З 24.07.2020 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почав працювати психолог центру за запитом матері. Під час роботи з психологом з`ясувалося, що насильство в сім`ї відсутнє, діти проходять період адаптації до нового соціального середовища, мати - ОСОБА_3 сприяє всебічному, гармонійному розвитку особистості дітей, має безпосередній виховний вплив на них. Обоє дітей люблять своїх близьких, зокрема маму й тата. Діти позитивно ставляться до обох батьків. Конфліктні ситуації між батьками негативно впливають на емоційний стан дітей, засмучують їх.

На підставі зібраних у справі доказів судом зроблено наступні висновки.

З народження дітей і по даний час вихованням дітей, їх всебічним розвитком здебільшого займається мати ОСОБА_3 , яка має безпосередній виховний вплив на них, сприяє їх навчанню, бере активну участь в проведенні класних та позашкільних заходів, є авторитетом для своїх дітей.

Отже, мати має можливість створення своїм дітям належних умов для виховання і розвитку, між ними є взаєморозуміння.

Також, з`ясовано, що між батьками склались особисті неприязні стосунки, що негативно впливають на психологічний стан дітей.

На даний час забезпечено умови, які позитивно впливають на емоційний стан дітей. Стосунки між членами родини доброзичливі.

Щодо матеріального забезпечення, то з доводів відповідача, що не заперечується позивачем, ОСОБА_3 для кращого матеріального забезпечення дітей ще у період спільного проживання з чоловіком ОСОБА_2 працювала на двох роботах. На даний час згідно довідки про доходи (а.с. 202) ОСОБА_3 офіційно працевлаштована у ФОП ОСОБА_14 на посаді оператора, загальна сума доходу за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року становить 63 000 грн.

Водночас, як встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.13-15) «діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач є їх батьком, проте в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, витрачає кошти на благоустрій житлового будинку та придбання майна». Зазначеним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в примусовому порядку аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

На даний час базові потреби дітей задовольняються належним чином, створені задовільні умови проживання дітей. Відповідач з дітьми проживають в будинку своїх батьків. Бабуся та дідусь мають можливість та надають матеріальну та моральну підтримку дочці та внукам.

Крім того, слід врахувати, що з травня 2020 року діти фактично проживають з матір`ю, що може свідчити про формування у них прив`язаності до матері, місця її проживання, речей, побуту тощо. Діти частково адаптувались до нового соціального середовища, набули нових друзів як у школі, так і за місцем проживання.

Представленими суду доказами під час розгляду справи не доведено переваги батька перед матір`ю. Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати.

Проживання дітей разом із матір?ю, на думку суду, буде відповідати найкращим їх інтересам, оскільки, діти на даний час мають такий вік, коли материнська турбота їм більше потрібна, а спілкування саме з матір?ю сприятиме їх повноцінному фізичному та духовному розвитку та формуванню.

Служба у справах дітей Ічнянської міської ради у висновку щодо визначення місця проживання дітей, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 14.05.2021 року № 148, також, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю - ОСОБА_3 .

Стороною позивача в обґрунтування своїх вимог в порушення ст. 81 ЦПК України не доведено наявність будь-яких істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання дітей разом із матір`ю, жодних доказів, які б негативно характеризували позивача, як матір, суду не надано.

Суд враховує, що у Конвенції про права дитини реалізовано принцип примату інтересів дитини понад усім. Ця Конвенція ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, її правові норми є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що проживання дітей разом із матір`ю на даний час забезпечить найвищі інтереси дітей, стабільні та гармонійні умови їх життя, а тому в позові щодо визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 - слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у зв`язку з відмовою в позові залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 82, 206, 255, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, Служба у справах дітей Ічнянської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Гіркополонківської сільської ради, про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.06.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк