Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. Справа153/39/21

Провадження2/153/11/21-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, в якій просила: визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 . На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_2 у віці 73 роки. Ще за життя її дідусь зробив на неї заповіт ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті дідуся відкрилася спадщина. В порядку норм діючого законодавства України вона прийняла спадщину дідуся, зокрема - земельну частку (пай), майновий пай, грошові вклади. Натомість нею не було прийнято спадщину у вигляді житлового будинку, в якому вона проживає по АДРЕСА_1 . Будинок вона не прийняла по тій причині, що ще за життя дідусем було втрачено оригінали правовстановлюючих документів на будинок, у зв`язку із чим у нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву від 28.01.2021 за вхід.№555, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№609 від 01.02.2021 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника міської ради. Проти позовних вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без її участі від 28.01.2021; клопотання позивача про заміну неналежного відповідача від 28.01.2021; заява представника відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позову від 01.02.2021 та від 28.01.2021.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 01 лютого 2021 року на 10 годину 00 хвилин; заміна неналежного відповідача від 01.02.2021, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - ксерокопії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1, де і зареєстрована.

Із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 06.12.2005 (а.с.8) судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1.

Із копії заповіту складеного 25.11.2004 у АДРЕСА_1 (а.с.10) судом встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів позивачці все своє майно, яке буде належати йому на день смерті де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому за законом. Заповіт не змінено та не скасовано.

Із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 лютого 2005 року (а.с.9) судом встановлено, що позивачка прийняла частину спадкового майна за заповітом після смерті свого дідуся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1.

Із довідки начальника КП «Ямпільське РБТІ» від 05.01.2021 №2 (а.с.7) судом встановлено, що право власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Із копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами у АДРЕСА_1 (а.с.11-13) судом встановлено, що позивач є замовником технічної інвентаризації вказаного будинку. Паспорт виготовлено станом на 04.01.2021.

Із довідки №775 від 16.11.2020 виконкому Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.14) судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, до дня смерті, що наступила 01.08.2005 був власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що відповідно до ст.1269 ЦК України після смерті ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла позивач ОСОБА_1 , так як подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 і відповідно отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, не успадкувала все належне ОСОБА_2 майно у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлого ОСОБА_2 .

Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, окрім позивача, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293 ЦПК України, на підставі ст.ст.15, 16, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1269 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з усіма надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк