Справа № 472/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2021 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Скрипник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання розрахунку заборгованості незаконним та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання розрахунку заборгованості незаконним та скасування постанови державного виконавця.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що на виконанні у Веселинівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №62180218 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач, починаючи з вересня 2018 року добросовісно щомісячно сплачував аліменти. 04.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Веселинівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі і ухвалою суду від 09.06.2020 року було відкрито провадження у справі № 472/551/20. Під час розгляду вказаної справи 17.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, припинення сплати аліментів на утримання дитини та виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою суду від 19.08.2020 року було відмовлено у прийнятті вказаної заяви, у зв`язку з чим ОСОБА_1 19.08.2020 року повторно звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, припинення сплати аліментів на утримання дитини та виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини і ухвалою суду від 03.09.2020 року було відкрито провадження у справі № 472/869/20. У подальшому ОСОБА_1 не сплачував аліменти у зв`язку з розглядом справи № 472/869/20 та призначення по справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

25.11.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, до якого було долучено Розрахунок заборгованості від 20.11.2020 року, виконаний головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В., згідно якого за ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 62180218 обраховується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 35281,30 грн. Даний розрахунок не відповідав дійсності, оскільки заборгованість обраховувалась з січня 2018 року, тоді як рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2019 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти з 17.09.2018 року та вказаний розрахунок не містив відомостей про сплату аліментів в період вересень жовтень 2018 року, квітень 2019 р. та квітень 2020 р.

05.01.2021 року ОСОБА_1 стало відомо про висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, який надійшов до суду 29.12.2020 року, за яким він є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та він одразу сплатив наявну заборгованість за аліментами, а саме сплатив 18112,56 грн.. Крім того, постановою від 26.05.2020 року головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В. у виконавчому провадженні № 62180218 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

26.01.2021 року позивачем було отримано повідомлення № 295/90-36/3 від 25.01.2021 року головного державного виконавця Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. про відмову в скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку з наявністю в нього заборгованості по аліментам. Вважає вказаний розрахунок від 01.02.2021 року щодо заборгованості зі сплати аліментів складено неправильно та таким, що суперечить обставинам справи, а також вважає відмову головного державного виконавця у скасуванні тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України при відсутності заборгованості зі сплати аліментів, неправомірною, та такою, що суперечить діючому законодавству і порушує його конституційні права. Просить суд визнати розрахунок заборгованості за аліментами від 01.02.2021 р., складений головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою Ольгою Володимирівною, у виконавчому провадженні № 62180218 щодо наявності заборгованості у нього зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 8915,13 грн., незаконним та просить скасувати постанову від 26.05.2020 року про встановлення тимчасового обмеження йому у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 62180218.

08 квітня 2021 року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме - останній відмовився від вимоги про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку із самостійним скасуванням державним виконавцем вказаної постанови. Тому, не змінюючи правові підстави своїх позовних вимог, бажає зменшити їх розмір та просить суд визнати розрахунок заборгованості від 01.02.2021 року, складений головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою Ольгою Володимирівною, у виконавчому провадженні № 62180218 щодо наявності заборгованості у нього зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 8915,13 грн., незаконним та стягнути Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 гривень.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав повністю, суду пояснив, що ним як представником позивача було складено розрахунок заборгованості, та з урахуванням усіх квитанцій та розписки позивач ОСОБА_1 на 01.02.2021 р. має переплату аліментів в розмірі 1104,01 грн.. Серед квитанцій про сплату аліментів до Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надавалися квитанції з прізвищем платника « ОСОБА_5 », вказане прізвище зазначено помилково, так як раніше і позивач і його мати ОСОБА_6 носили прізвище « ОСОБА_5 », але дані квитанції не були державним виконавцем зараховані як сплата аліментів. Також, не зараховані державним виконавцем як аліменти квитанції за 2018 рік, які містять зазначення платежу кульковою ручкою «аліменти за квітень» і «аліменти за травень», але не визнаються відповідачем як аліментні платежі. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник Веселинівського районного відділу ДВС Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легка О.В. позовні вимоги не визнає повністю, суду пояснила, що розрахунок заборгованості станом на 01.02.2021 року було перераховано у зв`язку з надходженням заяви стягувача ОСОБА_2 від 08.01.2021 року про те, що боржником сплачена заборгованість в сумі 18 022 грн., та за клопотанням представника боржника ОСОБА_4 від 19.01.2021 року надано квитанцію про сплату аліментів в сумі 18 022,00 грн. від 05.01.2021 року в Веселинівському відділенні Приват Банку Миколаївської області на користь стягувача ОСОБА_2 .. Крім того сторонами виконавчого провадження виступає боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 , тому державним виконавцем не були взяті до уваги квитанції за 2018 рік, а саме від 28.09.2018 року в сумі 1500 грн., від 28.10.2018 року в сумі 1500 грн., в яких не зазначено призначення платежу та на той час ще не було відкрито виконавче провадження, а також квитанції квітень 2019 рік в сумі 1500 грн. та квітень 2020 рік в сумі 1995 грн. в яких було зазначено прізвище платника « ОСОБА_5 ». У зв`язку зі сплатою боржником ОСОБА_1 заборгованості по аліментам державним виконавцем скасовано постанову про обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15.03.2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає та зазначила, що дійсно їй надходили кошти від ОСОБА_7 та вважала, що це є допомога матері позивача ОСОБА_1 .. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що дійсно вона перерахувала в квітні 2019 року 1500 гривень та в квітні 2020 рік в сумі 1995 грн., аліменти за свого сина ОСОБА_1 , оскільки він її попросив заплатити за нього, щоб не було заборгованості по аліментам. Він не міг сам сплатити аліменти, оскільки на той час знаходився за кордоном у республіці Польща, в нього не було грошей, так в країні почався локдаун і він не міг навіть повернутися до України. Аліменти за сина вона сплачувала зі своєї пенсії.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Судом встановлено, щона виконанні у Веселинівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №62180218 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 6).

Так, в рамках виконавчого провадження головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 26 травня 2020 року (а.с.17).

Згідно розрахунку заборгованості від 01.02.2021 року, складеного головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В. загальна заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 становить 8915,13 грн. (а.с.25).

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що державним виконавцем не було взято до уваги квитанцію від 29.01.2021 року в сумі 1920,00 грн., квитанція від 29.01.2021 року в сумі 1080,00, квитанція від 27.04.2021 року в сумі 2165,00 грн., квитанція від 28.09.2018 року в сумі 1500 грн., квитанція від 28.10.2018 року в сумі 1500 грн., квитанція квітень 2019 рік в сумі 1500 грн. та квитанція квітень 2020 рік в сумі 1995 грн.

15 березня 2021 року державним виконавцем Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України.

За ч. ч. 1, 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.05.2021 року, складеного головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В. боржником ОСОБА_1 надлишково сплачено аліменти в сумі 3276,46 грн., тобто до розрахунку заборгованості було внесено квитанції про сплату аліментів, а саме квитанцію від 29.01.2021 року в Веселинівському відділенні ПриватБанку в сумі 1920,00 грн., квитанція від 29.01.2021 року в Веселинівському відділенні ПриватБанку в сумі 1080,00, квитанція від 27.04.2021 року в Веселинівському відділенню Укрпошти в сумі 2165,00 грн.

Разом з тим, державним виконавцем Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою О.В. не взяті до уваги квитанції, в яких не було зазначено призначення платежу, а саме: дві квитанції за 2018 рік, тобто від 28.09.2018 року в сумі 1500 грн., та від 28.10.2018 року в сумі 1500 грн., а також квитанції, в яких було зазначено прізвище платника « ОСОБА_5 », а саме: квітень 2019 рік в сумі 1500 грн. та квітень 2020 рік в сумі 1995 грн., посилаючись на те, що надані квитанції не є належними і допустимими доказами на підтвердження погашення заборгованості зі сплати аліментів. Суд відкидає такі висновки державного виконавця, оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила, що вона дійсно сплачувала аліменти за свого сина ОСОБА_1 в квітні 2019 року та в квітні 2020 року, який в силу обставин перебування за кордоном не мав змоги зробити це самостійно. Також, квитанції за 2018 рік, а саме від 28.09.2018 року в сумі 1500 грн. та від 28.10.2018 року в сумі 1500 грн. за твердженнями позивача є саме аліментними платежами, що в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 не спростовано.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 90, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання розрахунку заборгованості незаконним - задовольнити.

Визнати Розрахунок заборгованості на 01.02.2021 р., складений головним державним виконавцем Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкою Ольгою Володимирівною, у виконавчому провадженні № 62180218 щодо наявності заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 8915,13 грн., незаконним.

Стягнути з Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 червня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.