ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1279/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 червня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Вейтас І.В., Кузнєцової О.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович, на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 01 березня 2013 року у справі за позовом ПАТ "ЕрстеБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 01 березня 2013 року позов ПАТ «ЕрстеБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "ЕрстеБанк" заборгованість за кредитним договором № 014/5150/2/12261 від 26.03.2008 року у сумі 33382,37 доларів США (що станом на 10.05.2012 року еквівалентно 266688,42 грн згідно офіційного курсу НБУ 1 долар США дорівнює 7,9889 грн). Вирішено питання щодо судових витрат.

24 травня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Харченко Д.М., на зазначене рішення суду подали апеляційну скаргу, у якій одночасно клопочать про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч.4 ст.287, ч.3 ст.288 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження заочного рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 01.03.2013 року є повторним заочним рішенням, ухваленим в даній справі, а тому правила частини четвертої статті 287 ЦПК України щодо відрахування строку апеляційного оскарження на таке рішення не розповсюджується.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції складено 01 березня 2013 року (а.с.84).

За положеннями ч.5 ст.74 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення рішення) судова повістка надсилається учаснику справи рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною у справі. У разі відсутності осіб, що беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про відсутність за зазначеною адресою (а.с.88 /зворот/).

Верховний Суд в своїй постанові від 15.04.2021 року (справа 655/94/18) зазначив, що належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників органу поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками Акціонерного товариства «Укрпошта» своїх службових обов`язків у цьому випадку презюмується, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Також з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідачів, а перше заочне рішення суду від 17.09.2012 року було переглянуте за заявою відповідачки ОСОБА_1 , тобто відповідачі були обізнаними про судове провадження, яке здійснюється відносно них за позовом Банку.

Крім того, перебіг строку оскарження не пов`язується Законом (ст. 358 ЦПК України) із наявністю/відсутністю доказів про отримання копій процесуальних документів, чи бажанням/небажанням особи своєчасно отримувати судові документи по відомих їй судових провадженнях.

Також апеляційна скарга не містить обґрунтування про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України", № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі "Мушта проти України", № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Отже, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Тим більше, якщо строк поновлюється без поважних причин.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 757/15679/16-ц, та від 14 квітня 2021 року в справі № 333/7816/14-ц.

Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що після складення повного тексту оскаржуваного судового рішення сплило більше восьми років, відповідачі були повідомлені судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, жодних обставин непереборної сили для своєчасного оскарження судового рішення не зазначають, а тому відсутні передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за поданою адвокатом Харченко Д.М. в інтересах відповідачів апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 01.03.2013 року, у зв`язку із чим необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою, що відповідає ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для усіх учасників процесу.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович, на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 01 березня 2013 року у справі за позовом ПАТ "ЕрстеБанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова