ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2539/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

«03» червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши заяву головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В. про самовідвід у справі за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на гараж з апеляційною скаргою Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Мелітопольської міської ради Запорізької області на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на гараж.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, Мелітопольська місцева прокуратура Запорізької області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області подала апеляційну скаргу.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2021 року справу передано у провадження судді-доповідача Дашковської А.В. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Кримська О.М.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду у складі судді-доповідача Дашковської А.В. від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на гараж - повернуто Мелітопольській місцевій прокуратурі Запорізької області.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області задоволено частково.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року в частині повернення апеляційної скарги Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області, поданої в інтересах особи, яка участі у справі не брала - Мелітопольської міської ради Запорізької області скасовано, справу в цій частині передано на розгляд Запорізького апеляційного суду.

В іншій частині ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року залишено без змін.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 01 червня 2021 року справу передано у провадження судді-доповідача Дашковської А.В. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Кримська О.М.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі головуючий суддя (суддя-доповідач) Дашковська А.В. заявила про самовідвід у цій справі, обґрунтований тим, що вона вже брала участь у вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольської міської ради Запорізької області на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 липня 2020 року, ухвалу Запорізького апеляційного суду у складі судді-доповідача Дашковської А.В. від 26 січня 2021 року про повернення апеляційної скарги було скасовано постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року.

Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу у визначених законом випадках.

Як випливає зі змісту норм ЦПК України, відвід судді є одним з механізмів, що забезпечує законність та обґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За приписами ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію («Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року §32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості («Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, §26, Серія А, №86).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру («Пєрсак проти Бельгії», 01.10.1982 року, «Ветштайн проти Швейцарії», «Паскал проти України», 15.12.2011 року та інші).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, судом, який розглядає справу. За результатами вирішення заяви про самовідвід суд постановляє ухвалу.

З метою уникнення будь-яких сумнів учасників процесу щодо об`єктивності та упередженості судді Дашковської А.В. щодо розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В. про самовідвід у цій справі задовольнити.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М.Кримська

І.В. Кочеткова