Справа № 460/3535/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/3750/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

01 листопада 2021 року м.Львів

Справа № 460/3535/16

Провадження № 22ц/811/3750/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

перевірив матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2019 рокупозов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача борг за борговою розпискою від 2 серпня 2009 року у розмірі 6 665 747, 25 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 9 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав до Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2019 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 21 травня 2020 року між сторонами підписано мирову угоду за умовами якої його (відповідача) представником ОСОБА_5 передано ОСОБА_2 50 000 доларів США згідно курсу НБУ на дату оплати. Вказує, що сторони підтвердили, що всі розрахунки згідно даної мирової угоди проведені. Заявою від 21 травня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якібчук О.Б., ОСОБА_2 підтвердила, що кошти вона отримала та у неї немає до нього ( ОСОБА_1 ) жодних фінансових, майнових та інших претензій. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю звернень позивача в органи ДВС та/або суду з відповідною заявою про затвердження мирової угоди, ним ( ОСОБА_1 ) подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою від 9 жовтня 2020 року його (відповідача) заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволенні. У цій ухвалі зазначено, що рішення суду від 16 серпня 2019 року є фактично виконаним. Сторони уклали мирову угоду, в якій підтвердили, що станом на день підписання угоди, всі розрахунки проведені в повному обсязі, заборгованість погашено. Стверджує, що його представник звернувся у Яворівський відділ ДВС з клопотанням про подачу державним виконавцем до суду заяви про затвердження мирової угоди. Однак, ухвалою суду першої інстанції від 18 грудня 2020 року відмовлено у затвердженні мирової угоди по фактично виконаному рішенню суду.Посилається на те, що у відповідності до норм ЦПК України, ухвала про відмову в затвердженні мирової угоди не належить до ухвал, що можуть бути оскаржені окремо, а заперечення по такій ухвалі долучається до апеляційної скарги на рішення суду. Вказує, що у нього ( ОСОБА_1 ) були відсутні підстави для оскарження рішення, адже після відмови в скасуванні заочного рішення, суд призначив до розгляду клопотання про затвердження мирової угоди.Після відмови в затвердженні мирової угоди у нього виникла потреба оскаржувати рішення яке вже фактично виконане. Зазначає, що у нього (відповідача) не залишилось іншого способу як оскаржувати фактично виконане рішення суду в якому зазначати про свої заперечення на ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди та клопотати про її затвердження. Стверджує, що ухвалу Яворівського районного суду від 9 жовтня 2020 року ним (відповідачем) отримано 14 січня 2021 року. Вказує, що у вересні 2021 року його представник ОСОБА_6 перебував на в період з 1 по 9 вересня 2021 року на амбулаторному лікуванні, з 10 по 17 вересня 2021 року перебував у стаціонарі, а також на реабілітації та додатковому обстеженні.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд вважає безпідставним, необґрунтованими, оскільки докази про наявність поважних причин пропуску такого строку не надані.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 3 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Встановлено, що в судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення та при постановленні ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 9 жовтня 2020 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 серпня 2019 року був присутній його (заявника) представник.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Встановлено, що ухвалу про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення постановлено 9 жовтня 2020 року. Апеляційну скаргу на рішення суду подано 25 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

ОСОБА_1 було відомо про існування ухвали суду від 9 жовтня 2020 року, однак він не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним законодавством.

ОСОБА_1 не доведено наявність у нього об`єктивних непереборних обставин, які б могли бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів, які б вказували про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не подано необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, таке є необґрунтованим та його належить відхилити.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2019 року належить відмовити.

Керуючись: ст. ст. 258-261, ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Ухвала підписана 1 листопада 2021 року

Головуючий

Судді