233 № 233/894/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

за участю секретаря Рамазанової В.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу №233/894/21 за позовом:

ОСОБА_1 , що мешкає та зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1

до

ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1

третя особа: Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, юридична адреса: Донецька область м. Костянтинівка вул. О. Тихого, 260

третя особа: Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), юридична адреса: Донецька область м. Костянтинівка вул. Торецька, 285

про визнання права власності на нерухоме майно, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов вмотивований тим, що за договором купівлі-продажу від 29.03.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербініною Н.П. за реєстровим №1179, укладеним між ОСОБА_1 , з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, позивачка придбала жилий будинок з надвірними будівлями, розташовану у АДРЕСА_1 , що складається з жилого будинку дерев. Л-А-1, жилою площею 32,60кв.м, загальною площею 45,20кв.м., літньої кухні-сараю шлакобл. Л-Б, погребу камінь Л-б, водопроводу металев. Л-В. Після укладення договору позивачка почала проживати у даному будинку та проживає у ньому до теперішнього часу. У 2020 році в неї виникла життєва необхідність підтвердження її права на будинок шляхом надання для огляду правовстановлюючих документів, але з`ясувалося, що її право власності на будинок не зареєстроване у встановленому законом порядку у Костянтинівському міському БТІ, чого не було нею зроблено внаслідок необізнаності. Після отриманих роз`яснень вона звернулася до відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області з заявою про реєстрацію права власності на придбаний будинок, однак у проведенні державної реєстрації було відмовлено з тієї підстави, що відносно продавця ОСОБА_2 наявні записи у реєстрі боржників за виконавчими провадженнями про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк». При перегляді документів, поданих для державної реєстрації прав державним реєстратором було встановлено, що згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 27.01.2021 року наявні записи про арешти на вказану особу. Виконавчою службою позивачці повідомлено про наявність двох відкритих виконавчих проваджень відносно продавця квартири ОСОБА_2 . Таким чином, вважає, що її право власності порушується відповідачкою ОСОБА_2 , та може бути захищене лише у судовому порядку. Внаслідок наявності боргових зобов`язань відповідача не може ставитися під сумнів належне позивачці право власності на будинок, придбану нею за укладеним правочином. Враховуючи, що іншим шляхом вирішити це питання неможливо, позивач просить визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2021 провадження по цивільній справі за позовом відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 26.04.2021 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2021 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.05.2021 року.

Від позивачки та її представника надійшла заява, в якій вони просять справу слухати без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд справу розглядати за їх відсутності. Позов вирішити на розсуд суду.

Представник третьої особи - Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, письмових пояснень від представника третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербініною Н.П. за реєстровим №1179, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_1 придбала жилий будинок з надвірними будівлями, розташовану у АДРЕСА_1 , що складається з жилого будинку дерев. Л-А-1, жилою площею 32,60кв.м, загальною площею 45,20кв.м., літньої кухні-сараю шлакобл. Л-Б, погребу камінь Л-б, водопроводу металев. Л-В, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 2224605 від 29.03.2006 року.

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу жилий будинок з надвірними будівлями належав ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21.11.2002 року посвідченого Костянтинівською ДНК за р.№2-2788, що також вбачається з довідки Костянтинівського міського БТІ №112 від 10.02.2020 року.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 27.01.2021р., відносно ОСОБА_2 відкрито два виконавчих провадження у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за №54969771 від 25.10.2017р. (стан - завершено) та №57043220 від 22.08.2018р. (стан - завершено), стягувачем за якими є АТ КБ «Приватбанк». З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , який не скасовано.

Як вбачається з технічної документації на жилий будинок АДРЕСА_1 , власником житла зазначена покупець за договором ОСОБА_1 .

Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 03.06.2021 року жилий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 .

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як передбачено п.12 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, - заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведеннятакої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Як встановлено судом, внесення відомостей про відповідача ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників як боржника за виконавчими провадженнями про стягнення заборгованості перешкоджає позивачці ОСОБА_1 , яка придбала жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , у реєстрації її права власності на даний об`єкт нерухомості, у проведенні державної реєстрації їй відмовлено.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначаютьефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2).

Приймаючи до уваги вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог та ураховуючи, що порушене право позивача в даному випадку не може бути захищене в іншій спосіб, окрім як в судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про визнання за нею права власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 19, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області, Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного судучерез Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2021 року.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду: О.О. Левчук