Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/351/21
Провадження № 2-з/376/19/2021
У Х В А Л А

"23" березня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

При секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Приймака Олександра Юрійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «БЕРЕЗАНКА» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з витребовуванням її з чужого незаконного володіння,-

встановив :

22.03.2021 року до Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання позивача представника позивача ОСОБА_1 адвоката Приймака Олександра Юрійовича про забезпечення позову.

В обгрунтування клопотання заявник вказав, що ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0002, площею 3,3810 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою в межах земель Горобїївської сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №017561 від 31.03.2004.

20 серпня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Березанка» як Орендарем та ОСОБА_2 як Орендодавцем укладено Договір №28 оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0002 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,381 га.

23 листопада 2020 року Позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого дізнався про зареєстроване за ТОВ «Агрофірма «Березанка» десятирічне право оренди вказаної земельної ділянки на підставі невідомої йому додаткової угоди від 21.11.2017 до вказаного договору оренди.

З метою отримання інформації стосовно обставин укладання та підписання наведеної додаткової угоди, 03.12.2020 на адресу ТОВ «Агрофірма «Березенка» адвокатським бюро «Приймак та Партнери» направлено адвокатський запит вихідний№ 090/20. Згідно з відповіддю керівника цього товариства ОСОБА_3 № 16/12-2 від 16.12.2020 в наданні запитуваних інформації і копій документів товариством фактично відмовлено через нібито неналежне засвідчення поданої з адвокатським запитом копії ордера на надання правничої (правової) допомоги.

Оскільки ця додаткова угода ОСОБА_2 не укладалась, будь-яка додаткова угода від 21.11.2017 ним не підписувалась, десятирічний строк оренди його земельної ділянки з ним ані усно, ані письмово ніким не погоджувався, 21.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000014 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Предметом вказаного позову є визнання недійсною додаткової угоди від 21 листопада 2017 року до укладеного 20 серпня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Березанка» () як Орендарем та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як Орендодавцем договору №28 оренди земельної ділянки площею 3,3810 га кадастровий номер :03:004:0002, розташованої на території Горобіївської сільської ради Сквирського району Київської області з витребуванням її з незаконного володіння у товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Березанка».

Необхідність у забезпеченні позову викликана тим, що дія укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «Агрофірма «Березанка» договору оренди № 28 від 20.08.2013 зазначеної належної позивачу земельної ділянки закінчився 04 листопада 2020 року. Визначений у відомостях з єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10-річний строк оренди земельної ділянки не відповідає дійсності, оскілки визначений додатковою угодою, яка ОСОБА_2 чи довіреними особами від його імені не укладались і про скасування якої йде мова у позовних вимогах позивача. Повторно надавати в оренду даному товариству свою земельну ділянку ОСОБА_2 не бажає, про що письмово повідомив ТОВ «Агрофірма «Березанка» у своїй заяві від 30.07.2020 з проханням не обробляти землю після закінчення строку дії договору, оскільки дані землі він планує використовувати для вирощування сільськогосподарських культур самостійно.

Незважаючи на це дана земельна ділянка ОСОБА_2 продовжує перебувати за відсутності законних підстав в користуванні ТОВ «Агрофірма «Березанка», та, враховуючи настання періоду посівної, буде оброблятися відповідачем з метою вирощування на вказаній землі своїх сільськогосподарських культур.

Проведення товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Березанка» ґрунтообробних та посівних робіт на зазначеній земельній ділянці порушить права ОСОБА_2 як власника цієї землі, а також ускладнить у подальшому виконання майбутнього рішення суду у цій справі та унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже незабезпечення позову унеможливіть виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки за правилами зазначених норм діючого законодавства обробка землі і посів на ній ТОВ «Агрофірма «Березанка» відповідних культур вимагатиме подальшого фактичного користування відповідачем земельної ділянки ОСОБА_2 до моменту збору з неї сільськогосподарської продукції, що у свою чергу грубо порушить право ОСОБА_2 на вільне розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом самостійного вирощування на власних землях сільськогосподарських культур.

Тому на підставі вищевикладеного та з метою запобігання істотному ускладненню та унеможливленню виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених та оспорюваних прав й інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, заявник просить суд задовольнити його заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти дії та виконувати будь-які роботи щодо предмета спору, а саме заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії та виконувати будь-які роботи, пов`язані з обробкою ґрунту (оранка, культивування, внесення мінеральних добрив та засівання площ сільськогосподарськими культурами тощо) та використанням належної ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0002, площею 3,3810 га.

Відповідно до ч.1 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суду необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши на відповідність доказів викладеним обставинам, беручи до уваги предмет позову, обґрунтування необхідності вказаного виду забезпечення позову, вважає, що вимога щодо заборони вчиняти певні дії, а заява про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення в цьому випадку судом згідно ч. 3 ст.154 ЦПК України не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.149-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Приймака Олександра Юрійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «БЕРЕЗАНКА» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з витребовуванням її з чужого незаконного володіння- задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «БЕРЕЗАНКА» та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на виконання будь-якої роботи щодо предмета спору, а саме заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії та виконувати будь-які роботи, пов`язані з обробкою ґрунту (оранка, культивування, внесення мінеральних добрив та засівання площ сільськогосподарськими культурами тощо) та використанням належної ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0002, площею 3,3810 га.

.Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.354-355 з урахуванням п.п.15.5 п.15Перехідних положень ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О. М. Коваленко