Справа № 152/688/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2021 року м. Шаргород

Cправа №152/688/21

Провадження №2-о/152/33/21

Шаргородський районний

суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

встановив:

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи

1. Виклад позиції заявника

01.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою про видачу обмежувального припису.

У заяві ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження прав останньої, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з заявником за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менш як 100 метрів до місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про видачу обмежувального припису мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Разом з заявником у будинку проживають її малолітні онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У вказаному будинку також проживає заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є донькою заявника.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року ОСОБА_5 за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків було позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 1 грудня 2020 року за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник є опікуном своїх внуків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 ніде не працює, приблизно з березня 2018 року почала зловживати спиртними напоями, часто зникати з дому, а коли повертається в стані алкогольного сп`яніння, то влаштовує сварки, висловлюється нецензурними та образливими словами, погрожує фізичною розправою, що відбувається в присутності малолітніх дітей, в зв`язку з цим і вона і діти дуже налякані.

Внаслідок вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо неї , заявник вимушена викликати співробітників органів поліції для припинення протиправних дій.

При цьому, ОСОБА_2 вчиняє вдома сварки постійно, але заявник не завжди зверталася за допомогою до правоохоронних органів.

Наведені нею обставини підтверджуються постановами Шаргородського районного суду Вінницької області: від 7 лютого 2019 року у справі №152/161/19, від 14 листопада 2019 року у справі №152/1382/19, від 4 березня 2020 року у справі №152/274/20, від 9 грудня 2020 року у справі №152/1381/20, від 13 травня 2021 року у справі №152/582/21, якими ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 і після притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства продовжує зловживати спиртними напоями і, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє вдома безпричинні сварки, а тому щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо себе, не травмувати психіку онуків, які проживають разом з нею, ОСОБА_1 вважає необхідним застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання із заявником та заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника.

ОСОБА_2 не є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , є повнолітньою, фізично здоровою, працездатною, тому може знайти собі роботу і винаймати окреме житло.

Заявник вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, тобто постраждалою особою, і згідно з п.10 ч.1 ст.21, п.2 ч.1 ст.24, п.1 ч.1, п.п.1, 4 ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», має право на звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдника до відповідальності, застосування до неї спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, в тому числі, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 03.06.2021 року, не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.20).

2. Виклад позиції заінтересованої особи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 03.06.2021 року, не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із виїздом на роботу, вимоги заяви ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення (а.с.21).

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

1. Заявник ОСОБА_1 03.06.2021 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.20).

2. Заінтересована особа ОСОБА_2 03.06.2021 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв`язку із виїздом на роботу, вимоги заяви ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення (а.с.21).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. 02.06.2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 03.06.2021 року (а.с.17).

2. В судовому засіданні 03.06.2021 року, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про задоволення заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи у їх відсутності.

3. Крім того, в судовому засіданні 03.06.2021 року, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, суд постановив ухвалу про встановлення порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів, оскільки справа розглядається у відсутності заявника та заінтересованої особи, зокрема, після оголошення стислого викладу заяви про видачу обмежувального припису та заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.06.2021 року слід перейти до дослідження письмових доказів, після чого закінчити з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, на підставі яких суд установив фактичні обставини.

Суд встановив, що у означеній цивільній справі наявні цивільні правовідносини про підстави та порядок видачі обмежувального припису, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, СК України, ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, дослідивши та проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1 , що вбачається із паспорта заявника (а.с.3).

У вказаному будинку заявник ОСОБА_1 проживає із малолітніми онуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що визнається заінтересованою особою ОСОБА_2 з огляду на подану нею заяву про визнання вимог заяви ОСОБА_1 .

Малолітні онуки знаходяться під опікою заявника, оскільки їх матір ОСОБА_2 та батько ОСОБА_4 позбавлені батьківських прав, що визнається заінтересованою особою ОСОБА_2 з огляду на подану нею заяву про визнання вимог заяви ОСОБА_1

У будинку АДРЕСА_1 також зареєстрована заінтересована особа ОСОБА_2 , що вбачається із паспорта останньої (а.с.22-23) та довідки Шаргородської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 20.05.2021 року (а.с.7).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є повнолітньою донькою заявника, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.6, 5).

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 , проживаючи в одному житловому будинку з заявником та малолітніми дітьми, щодо яких позбавлена батьківських прав, вчиняє домашнє насильство щодо матері ОСОБА_1 , в тому числі, в присутності малолітніх дітей.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року у справі №152/161/19 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк тридцять годин, зокрема, за те, що 09.01.2019 року о 20 годині в будинку АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурними словами відносно матері ОСОБА_1 , погрожувала фізичним насиллям, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.13).

Також, 14 листопада 2019 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/1382/19 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 18.10.2019 року о 16 годині 30 хвилин в будинку АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство, зокрема, висловлювалася в адресу матері ОСОБА_1 нецензурною лайкою в присутності малолітніх дітей, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.14-15).

До того ж, 04 березня 2020 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/274/20 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 16.01.2020 року о 16 годині в будинку АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство щодо матері ОСОБА_1 висловлювалася в адресу матері нецензурною лайкою, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.11-12).

Крім того, 09 грудня 2020 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/1381/20 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 425 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 12.09.2020 року о 18 годині в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в нетверезому стані, вчинила домашнє насильство щодо матері ОСОБА_1 висловлювалася в адресу матері нецензурними словами, погрожувала, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.10).

Також, 13 травня 2021 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/582/21 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень, зокрема, за те, що повторно протягом року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме 08.05.2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство щодо матері ОСОБА_1 висловлювалася в адресу матері нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою у присутності малолітніх дітей, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої (а.с.8-9).

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують конфліктні відносини з приводу чинення останньою домашнього насильства щодо матері, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння та в присутності малолітніх дітей ОСОБА_2 , щодо яких вона позбавлена батьківських прав і опіку над якими здійснює заявник.

Окрім цього, суд вважає, що ОСОБА_1 доведено належними, допустимими, достатніми, достовірними доказами, в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, що ОСОБА_2 вчиняється психологічне насильство щодо заявника, оскільки, факти психологічного насильства підтверджуються проаналізованими вище постановами Шаргородського районного суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, до того ж, впродовж тривалого часу, періодично та систематично, починаючи з 2019 року і до теперішнього часу, що є обов`язковою умовою для застосування до особи спеціальних обмежувальних заходів до протидії домашньому насильству.

Суд звертає увагу на те, що разом із заявою про видачу обмежувального припису заявник надала п`ять постанов Шаргородського районного суду Вінницької області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням домашнього насильства, зокрема, психологічного насильства, що є підставою для видачі обмежувального припису в межах розгляду даної справи в порядку, встановленому главою 13 розділу ІV ЦПК України та нормами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обґрунтовуючи судове рішення, суд також враховує вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», в якому ЄСПЛ наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до практики ЄСПЛ, викладеної у рішеннях «Кудла проти Польщі», «Козинець проти України», «Лабіта проти Італії», «Чембер проти Росії», поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Чахла проти Сполученого Королівства».

Таким чином, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , яка постраждала від домашнього насильства, що чиниться щодо неї повнолітньою донькою ОСОБА_2 , має право на звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо останньої.

До того ж, суд прийшов до переконання, що видача обмежувального припису щодо ОСОБА_2 на строк шість місяців з визначенням тимчасових обмежень прав останньої, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з заявником за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менш як 100 метрів до місця проживання заявника, є доцільним та відповідає інтересам заявника.

Отже, заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про підстави та порядок видачі обмежувального припису, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, СК України, ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Приписами ч.2 ст.27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Частиною 1 ст.3 СК України встановлено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька (ч.ч.1, 2 ст.5 СК України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини у цій справі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Основним процесуальним документом, що регулює виниклі правовідносини, є ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти) (п.7).

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України).

Домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, в тому числі: обмежувальний припис стосовно кривдника (п.2 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.ч.3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (ч.ч.1, 2 ст.350-6 ЦПК України).

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи (ч.6 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (ч.8 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі, докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом рішення про задоволення заяви про видачу обмежувального припису, отже, її заява підлягає задоволенню.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Обставини вчинення психологічного насильства відносно заявника, в тому числі, в присутності малолітніх онуків, встановлені в ході судового розгляду, підтверджуються постановами Шаргородського районного суду Вінницької області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, які набрали законної сили, а також визнаються останньою з огляду на подану заяву від 03.06.2021 року.

В ході судового розгляду знайшли свого підтвердження наявність ризиків можливого застосування в подальшому ОСОБА_2 психологічного або фізичного насильства відносно заявника та малолітніх онуків заявника, про що свідчить непоодинокий, а систематичний характер вчинення таких дій ОСОБА_2 , незважаючи на застосування відповідних заходів правоохоронними органами та судом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 заходи тимчасового обмеження, заявлені ОСОБА_1 , з метою уникнення в подальшому виникнення ризиків застосування кривдником психологічного та фізичного насильства відносно заявника або малолітніх дітей.

VІІ. Розподіл судових витрат.

При зверненні до суду ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки, відповідно до вимог п.12-1 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про видачу обмежувального припису.

Частиною 3 ст.350-5 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Відтак, судові витрати у цій справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 258, 259, 263-265, 268, 273, 350-1-350-6, 350-8 ЦПК України, на підставі ст.ст.3, 5 СК України, ст.ст.1, 24, 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав:

1) заборонити ОСОБА_2 на строк шість місяців перебувати в місці спільного проживання з заявником ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_2 на строк шість місяців наближатися на відстань менш як 100 метрів до місця проживання заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Розподіл судових витрат

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Негайне виконання судового рішення

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст.350-6, п.10 ч.1 ст.430 ЦПК України).

Вручення рішення суду, повідомлення про видачу обмежувального припису

Копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення (ч.1 ст.350-8 ЦПК України).

Про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч.2 ст.350-8 ЦПК України).

Копію рішення про видачу обмежувального припису направити до ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для взяття на профілактичний облік ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення про видачу обмежувального припису направити голові Жмеринської РДА Вінницької області як голові комісії з реорганізації Шаргородської РДА, та голові виконкому Шаргородської міської ради.

Повне ім`я (для фізичних осіб) учасників справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка смт. Шаргород Вінницької області, жителька АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за цією ж адресою; паспорт громадянина України НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Вінниця, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 03.06.2021 року.

Суддя: