Номер провадження 2/243/420/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Бігуна Віталія Валерійовича,

вимоги позивача: про тлумачення умов спадкового договору,

учасники справи: не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1.01.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Бігуна В.В., про тлумачення умов спадкового договору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що між нею та відповідачами 10.03.2016 укладено спадковий договір, за змістом якого відчужувачі після своєї смерті передають у власність набувачу житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.20 договору право власності на це майно виникає у набувача з моменту смерті відчужувачів та / або одного з них. Зазначений пункт договору відповідає ст.1306 ЦК України. Відповідачами подано до неї позов про визнання договору недійсним саме у зв`язку з п.20 договору щодо порядку переходу права власності після смерті відчужувачів, оскільки вони вважають цей пункт договору таким, що не відповідає вимогам закону. Зі змісту договору в цілому, і зокрема з п.1, вбачається, що майно належить відчужувачам в рівних частках кожному і за змістом договору у разі смерті одного з відчужувача до набувача повинно переходити право власності не на весь будинок, адже йому належить тільки 1/2 частка, а на 1/2 частку, а інша 1/2 частка повинна залишатися у власності другого відчужувача до його смерті та перейти у власність набувача тільки після його смерті. Оскільки в п.20 зазначені умови прямо не визначені, вони потребують тлумачення.

Посилаючись на те, що сторони договору самостійно не досягли згоди щодо тлумачення п.20 договору, та на положення ст.213, 637 ЦК України, позивачка просила суд протлумачити п.20 спадкового договору від 10.03.2016 таким чином: у разі смерті одного з відчужувачів до набувача переходить право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, що належали померлому відчужувачу. Інша 1/2 частка залишається у власності другого відчужувача до його смерті та переходить набувачеві після смерті другого відчужувача.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

2.Представник позивача ОСОБА_4 надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі та без участі позивача.

3.Представник відповідача ОСОБА_5 надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. За змістом своєї заяви зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у разі такого роз`яснення спадкового договору, про яке просить позивач, буде порушено ст.65 СК України, адже розпорядження спільною власністю подружжя відбувається за їх спільною згодою. Якщо такої згоди немає, частка кожного з подружжя має бути виділена внатурі. Такий порядок передбачений Порядком про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Суд не може брати на себе права власності відносно розпорядження його майном на випадок смерті.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 02.12.2020 провадження по справі відкрито, призначено справу до судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.9).

5.Третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Бігун В.В. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових пояснень щодо позову не надав. З урахуванням наведеного суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомленої третьої особи у відповідності до ст.223 ЦПК України.

6.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

7. Зі змісту спадкового договору, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 10.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 після своєї смерті передають у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 приймає у власність нерухоме майно - житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що відносяться до нього, та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, кадастровий № :01:002:0868, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язується виконувати розпорядження виконувати розпорядження відчужувачів, визначені даним договором. Пунктом 2 договору визначено, що відчужуваний будинок належить відчужувачам в рівних частках кожному ( ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Слов`янським міськкомунгоспу 10.04.1972 на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради депутатів трудящих від 29.03.1972, а ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.1984) та відчужувана земельна ділянка належить відчужувачам в рівних частках на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН№ 000005 від 05.03.1997. Пунктом 20 договору передбачено, що право власності на вищевказані житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього та на земельну ділянку, виникає у набувача з моменту смерті відчужувачів та / або одного з відчужувачів. Згідно з п.21 після смерті відчужувачів та / або одного з відчужувачів даний договір підлягає обов`язковій державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.3-4).

V. Оцінка суду.

8. Статтею 637 ЦК України передбачено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

9. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

10. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Рішення ЄСПЛ у справі "Воловік проти України").

Відповідно до правової доктрини, тлумачення у праві вирішує завдання реалізації почуття справедливості при застосуванні абстрактного тексту у конкретній ситуації. Лінгвістичний спосіб тлумачення є одним з основних, проте не єдиним.

11. Перший рівень тлумачення - за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів (абзац перший частини третьої статті 213 ЦК України).

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також, з чого вони виходили при його виконанні (абзац перший частини третьої статті 213 ЦК України).

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 213 ЦК України).

12. Підставою для тлумачення судом пункту 20 спадкового договору є наявність спору між сторонами щодо його змісту, а саме того, як правильно, з урахуванням їхнього волевиявлення, розуміти умову про перехід права власності від відчужувачів до набувача.

Тлумачення вказаного пункту спадкового договору передбачає попереднє тлумачення положень статті 1306 ЦК України, якою передбачено, що предметом спадкового договору може бути майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а також майно, яке є особистою власністю будь-кого з подружжя. Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя його майно переходить до набувача за договором.

13. Так, за змістом п.20 спадкового договору зазначено, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які є предметом цього договору, виникає у позивачки з моменту смерті відповідачів або одного з них. Пунктом 21 цього договору визначено, що після смерті відповідачів та / або одного з них цей договір підлягає обов`язковій державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

14. Окрім того зі змісту спадкового договору вбачається, що відчужувачам (відповідачам) на праві власності належить по 1/2 частці житлового будинку та земельної ділянки, що за умовами цього договору передається набувачеві (позивачу).

15. Суд відхиляє доводи представника відповідачів в частині порушення ст.65 СК України, оскільки положення цієї статті щодо розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою не поширюються на виниклі правовідносини. Так, відповідачам цей будинок належить на праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 10.04.1972, а ОСОБА_3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.1984, тобто він не є спільним майном подружжя, набутим в шлюбі. Окрім того, зі змісту спірного правочину вбачається, що він укладений не лише за згодою іншого з подружжя, але й за участю обох з подружжя, кожний з якого є стороною договору.

16. Отже, з урахуванням положень зазначеного договору у їх сукупності, порівнюючи різні частини спадкового договору між собою, а також зі змістом правочину в цілому, враховуючи наміри сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а саме перехід права власності на нерухоме майно до набувача після їх смерті, а також те, з чого вони виходили при укладенні спадкового договору, оскільки умовами договору передбачено, що відчужувачам належить по 1/2 частці нерухомого майна, що є предметом зазначеного договору, а також умову договору, що після смерті відчужувачів та / або одного з відчужувачів цей договір підлягає обов`язковій державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що положення п.20 спадкового договору передбачають, що після смерті одного з відчужувачів набувачеві переходить право власності на нерухоме майно, що належить одному відчужувачу, тобто 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки.

17. Проаналізувавши фактичні обставини справи, з огляду на відсутність згоди між сторонами щодо тлумачення п.20 спадкового договору, суд вважає необхідним розтлумачити спадковий договір в частині п.20 та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

19. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн.

20. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., тому з огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 213, 637, 1360 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Бігуна Віталія Валерійовича, про тлумачення умов спадкового договору, - задовольнити.

2.Розтлумачити п.20 спадкового договору від 10.03.2016, укладеного між ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з одного боку, та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з іншого боку, який посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1119, таким чином:

У разі смерті одного з відчужувачів до набувача переходить право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, що належали померлому відчужувачу. Інша 1/2 частка залишається у власності другого відчужувача до його смерті та переходить набувачеві після смерті другого відчужувача.

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

4.Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв