Справа № 159/4425/19
Провадження № 2/159/14/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської області в складі:

головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення гонорару за договором про надання правничої допомоги,

в с т а н о в и в:

Позивач 08.08.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом (а. с. 2 - 6), просить стягнути з відповідача на його як адвоката користь суму гонорару за правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 12.12.18 р. у розмірі 3 250 грн, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.18 р. між сторонами було укладено вказаний вище договір (далі - договір) про надання ним як адвокатом відповідачеві як клієнту правничої допомоги у адміністративній справі за позовом до виконкому Ковельської міськради Волинської області, третьої особи - КП «Добробут», про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 08.11.18 р. № 387 «Про демонтаж тимчасової споруди». Предмет договору сторонами визначено у Розд. 1 «Предмет договору». За п. 3.1 договору вартість послуг адвоката у адміністративній справі становить 6 000 грн, що вносяться клієнтом на банківський рахунок адвоката до 05.01.19 р., але, у будь - якому випадку, не пізніше завершення надання адвокатом вказаних у договорі послуг. На виконання договору ним було надано відповідачеві такі послуги:

- 12 - 18 грудня 2018 р. здійснено необхідний збір документів для підготовки позовної заяви;

- 14.12.18 р. підготовлено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області;

- 26.12.18 р. підготовлено позовну заяву клієнта до виконкому Ковельської міськради Волинської області, третьої особи - КП «Добробут», про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 08.11.18 р. № 387 «Про демонтаж тимчасової споруди». Ці документи за домовленістю сторін ним було надіслано на електронну пошту відповідача. В результаті наданих ним послуг з правничої допомоги Волинським окружним адмінсудом:

- 19.12.18 р. у справі № 140/2 653/18 було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

- 03.01.19 р. було постановлено ухвалу про відкриття провадження у адміністративній справі № 140/2 787/18 (далі - адміністративна справа). Клієнт наполягала, що на підготовче судове засідання у адміністративній справі вона поїде сама, так як відзиву на позовну заяву вчасно не отримала, що потягне відкладення цього засідання. У подальшому клієнт відмовилась від надання послуг з представництва її інтересів в суді адвокатом по справі без обґрунтувань цього і на телефонні дзвінки не відповідає, оплати за вже надані його послуги не проводить. Покликаючись на ст. 30, ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 28, 30 Правил адвокатської етики, ч. ч. 1, 3 ст. 14, ст. ст. 627, 525, 526 ЦК України, зазначає, що 03.04.19 р. ним на адресу відповідача було надіслано лист з двома примірниками розрахунку та акта наданої ним правничої допомоги. Він просив відповідача погодити такий розрахунок та акт від 03.04.19 р., підписати, один з примірників повернути йому; сплатити суму наданих ним послуг на його банківський рахунок за реквізитами, зазначеними у договорі. Цей лист було отримано відповідачем 09.04.19 р., однак, реакції не послідувало. Гонорар не сплачено і понині. За розрахунком від 03.04.19 р. відповідачеві було надано таку правничу допомогу:

- збір документів для підготовки позовної заяви - 0, 5 год. - 250 грн;

- підготовка заяви про забезпечення позову - 2 год. - 1 000 грн;

- підготовка позовної заяви - 4 год. - 2 000 грн, а всього послуг на суму 3 250 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 04.09.19 р. було відкрито провадження у справі (а. с. 37).

Копія вказаної вище ухвали з копією позовної заяви та доданих до неї документів було 12.09.19 р. відповідачем отримано під розпис (а. с. 40).

27.09.19 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 30.09.19 р. (а. с. 43 - 53, 111).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що позов не визнає у повному обсязі. Покликаючись на п. п. 2.2, 2.5, 3.1 договору, зазначає, що позивач безпідставно вважає, що вона як клієнт за договором має сплатити зазначену у ньому суму гонорару незалежно від виконання чи невиконання, якості виконання позивачем як адвокатом послуг за договором. Покликаючись на ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зазначає, що укладенню договору передувала цивільна справа, що розглядалась Ковельським міськрайсудом Волинської області з приводу її кіоску, поновлення договору оренди, у якій нею також було укладено договір із адвокатом Півнем Г.В. і сплачено наперед 5 000 грн за, як вона вважає, безрезультатну правничу допомогу. Адвокат Півень Г.В. переконував її у перспективності справи, тому 01.11.18 р. вона уклала з ним же договір про надання правничої допомоги з умовою сплати гонорару в сумі 6 000 грн. 29.11.18 р. вона уклала з ним же договір про надання правничої допомоги у апеляційній інстанції і тоді ж сплатила 3 000 грн гонорару. 10.12.19 р. вона сплатила позивачеві 2 000 грн гонорару за договором від 01.11.18 р.. Якість та обсяг послуг позивача у ході судового засідання 11.12.18 р. у апеляційному суді Волинської області перестала її задовольняти. Судове рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області про забезпечення позову було скасоване апеляційним судом. Позивач після цього запропонував їй в рахунок отриманих ним 3 000 грн за договором від 29.11.18 р. надати їй правничу допомогу у адміністративному суді. 13.12.19 р. позивач приступив до складання заяви про забезпечення позову до Волинського окружного суду та відповідного позову. Якість складання таких документів та обсяг правової допомоги її задовольнили частково. У подальшому при випадковій зустрічі з позивачем останній запропонував їй варіант як повернути гроші в сумі 3 000 грн гонорару у справі про забезпечення позову: укладання договору про надання правничої допомоги із зазначенням суми гонорару 6 000 грн. Така пропозиція видалась їй взаємовигідною. 25.12.18 р. вона надала позивачеві текст ухвали Волинського окружного адмінсуду від 19.12.18 р. із ЄДРСР. 26.12.19 р. позивач підготував позовну заяву до Волинського окружного адмінсуду з датою 26.12.18 р.. Якість такої послуги її задовольнила частково. Зустрівшись з позивачем у його офісі 27.12.18 р., вони обговорили позовну заяву та позивач надав їй для підпису договір від 12.12.18 р., що вона і зробила. 03.01.19 р. за її адміністративним позовом Волинським окружним адмінсудом було відкрито провадження у справі. В ході консультацій з приводу цього адмінспору з позивачем після отримання нею 26.01.19 р. копії відзиву на адміністративну позовну заяву, якість послуг позивача перестала її задовольняти та вона повідомила йому про відмову від його послуг, усно розірвавши договір за взаємною згодою його сторін. Сторони при цьому взаємних претензій один до одної не мали. 09.04.19 р. вона по пошті отримала листа від позивача у розглядуваній справі з безпідставними претензіями до неї, що її дуже розхвилювало та стан її здоров`я погіршився. Вважає, що позивач як адвокат не надав їй послуг з правової допомоги належної якості, що мали б бути оплачені гонораром. Просить у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву з копіями доданих до нього документів позивачем отримано під розпис 03.10.19 р..

04.10.19 р. позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 112, 113). Позивач зазначає, що предмет його позову ґрунтується на невиконанні відповідачем своїх зобов`язань за договором від 12.12.18 р.. Інші, згадані відповідачем у відзиві на позовну заяву договори, не стосуються предмету спору. Крім того у акті надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 11.12.18 р. і 28.01.19 р., що підписані обома сторонами, зазначено, що клієнт жодних претензій не має. Договір сторонами було укладено саме 12.12.18 р.. Доводи відповідача щодо неякісності його послуг, взаємопогодженого усного розірвання договору 27.12.18 р. є безпідставними. Доказів належного виконання нею своїх зобов`язань за договором відповідач суду не надала. Він має правові підстави для стягнення з відповідача більшої суми гонорару, однак, він вирішив обмежитись вказаною у ціні позову. Покликаючись на ч. ч. 1, 3 ст. 14, ст. ст. 627, 525, 526 ЦК України, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідь позивача на відзив на позовну заяву отримано відповідачем під розпис 05.10.19 р. (а. с. 119).

10.10.19 р. відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 122 - 125, 128), що надійшло до суду 15.10.19 р.. Заперечення полягають у тому, що позивач як адвокат не виконав своїх зобов`язань за договором, що, в дійсності, був підписаний 27.12.19 р., надавши неякісні послуги. Договірні правовідносини з позивачем вона вирішила припинити 26.01.19 р.. Крім того за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.04.19 р. у справі № 159/5 756/18 було частково задоволено вимогу щодо витрат на правничу допомогу і із суми 2 000 грн стягнуто лише 1 600 грн. Акт від 28.01.19 р. вона, дійсно, підписала, однак, лише на суму 2 000 грн гонорару, хоча у позовній заяві сума гонорару була вказана 6 000 грн відповідно до договору від 01.11.18 р., та на 3 000 грн гонорару відповідно до договору від 29.11.18 р.. Якість послуг позивача як адвоката її повністю не задовольняла, тому вона відмовилась від таких і договір є таким, що втратив чинність 26.01.19 р.. Договір про надання правничої допомоги від 12.12.19 р. нею було підписані 27.12.19 р.. 09.04.19 р. вона отримала акт, надісланий їй позивачем, не підписала воно, так як позивач належно не виконав свої договірні зобов`язання і договір було усно ними розірвано 26.01.19 р.. Спірну суму гонорару вона, дійсно, платити наміру не має. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив на позовну заяву позивачем отримано під розпис 18.10.19 р. (а. с. 132).

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить його позов задовольнити (а. с. 131).

У судовому засіданні 15.01.20 р. відповідач позову не визнала та надала суду пояснення, аналогічні доводам, викладеним у її відзиві на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 26.01.21 р. відповідач не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та показання свідків, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, подані суду, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Та обставина, що позивач є адвокатом, стверджується копією договору про надання правничої допомоги від 12.12.18 р., укладеного між сторонами (а. с. 10), згідно з яким позивач діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 449, виданого 18.06.10 р., та сторонами не оспорюється.

Та обставина, що позивач як адвокат уклав з відповідачем як клієнтом договір про надання правової допомоги від 12.12.18 р. (далі - договір) на умовах зазначених у договорі, стверджується копією такого договору (а. с. 10) та сторонами не оспорюється, хоча відповідач і стверджує про підписання нею цього договору у іншу дату.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь - які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

За договором (п. п. 1.1, 1.2 договору) позивач взяв на себе зобов`язання за дорученням відповідача від імені та в інтересах останньої здійснювати юридичні дії щодо:

- підготовки:

-- позовної заяви до виконкому Ковельської міськради Волинської області, третьої особи - КП «Добробут» про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 08.11.18 р. № 387 «Про демонтаж тимчасової споруди»;

-- заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 08.11.18 р. № 387 «Про демонтаж тимчасової споруди»;

- представлення інтересів клієнта у судовій справі (далі - адміністративна справа) за вказаною вище позовною заявою у Волинському окружному адмінсуді.

- подачі до суду клопотань, заяв, відповіді на відзив, додаткових пояснень по суті спору тощо.

За договором (пп. 2.1.4 п. 2.1) відповідач як клієнт зобов`язалась оплачувати роботу позивача як адвоката у термін, передбачений розд. 3 договору.

За змістом розд. 3 договору, вартість послуг позивача як адвоката щодо збору необхідних документів, підготовці заяви про забезпечення позову, позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань, заяв, додаткових пояснень, представництва інтересів клієнта у цій судовій справі становить 6 000 грн. Цю суму клієнт вносить на банківських рахунок позивача до 05.01.19 р., але, у будь - якому випадку, не пізніше завершення надання адвокатом вказаних у цьому договорі послуг.

За змістом розд. 4 договору, у випадку невиконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Зважаючи на надані сторонами письмові докази у справі, суд зазначає, що заява про забезпечення позову у вказаній вище адміністративній справі від 18.12.18 р. (а. с. 11 - 13); позовна заява про визнання протиправним та скасування рішення від 26.12.18 р. (а. с. 14 - 16) формувались в рамках договору.

Свідки ОСОБА_3 у судовому засіданні 15.01.20 р. підтвердила, що їй відомо, що відповідач користувалась послугами позивача як адвоката у справі за її позовом до міськради, а 27.12.18 р. ОСОБА_2 підписувала договір з адвокатом Півнем Г.В.. Відповідач у певний час якість послуг адвоката вбачала якісними.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 15.01.20 р. показав, що йому відомо, що відповідач користувалась послугами позивача як адвоката. Відповідач у певний час якість послуг адвоката вбачала якісними та після одного із спілкувань з ним 27.12.18 р. стан її здоров`я погіршився.

Свідок ОСОБА_5 в суді 26.01.21 р. показав, що, дійсно, він як нач. юрвідділу виконкому Ковельської міськради Волинської області знає про справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Ковельської міськради Волинської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на той же строк на тих же умовах, представником якої був адвокат Півень Г.В.. Він у справі був представником від Ковельської міськради Волинської області. Сума витрат на правничу допомогу (гонорар) була стягнута з Ковельської міськради Волинської області. Він, дійсно, у суді апеляційної інстанції у дату, яку пригадати не може, був присутнім, коли відповідачеві ОСОБА_2 стало зле.

Аналізуючи показання вказаних вище трьох свідків, суд враховує, що їх показання підтверджують лише ту обставину, що має значення у справі, що сторони перебували у 2018 р. правовідносинах, пов`язаних з наданням - отриманням послуг з правничої допомоги адвокатом Артюшенко Г.О. як клієнту.

03.04.19 р. позивач надіслав відповідачеві вимогу (а. с. 28) із покликанням на те, що ним за період з 12.12.18 р. по 26.12.18 р. та за станом на 03.04.19 р. було надано клієнту такі послуги за договором:

- збір документів для підготовки позовної заяви;

- підготовка заяви про забезпечення позову;

- підготовка позовної заяви. Так як термін сплати суми гонорару сплив 05.01.19 р., просив в строк до 10.04.19 р. погодити наданий ним розрахунок та акт наданих послуг від 03.04.19 р..

При цьому, аналізуючи зміст такого листа у сукупності із змістом договору, суд враховує, що позивач, з врахуванням змісту договору, у якому була вказана одна єдина сума гонорару - 6 000 грн з терміном сплати, у такому листі - вимозі сам визначив, які саме послуги з яким часом, витраченим ним на їх надання та якою вартістю ним було надано за договором у адміністративній справі клієнту; не вимагаючи сплати суми гонорару, що зазначена у договорі - 6 000 грн, вимагав погодження наданих ним розрахунку та акта наданих послуг від 03.04.19 р., де сума гонорару була меншою зазначеної у договорі - 3 250 грн.

Як слідує із змісту розрахунку наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 03.04.19 р. (а. с. 29), позивач пропонував відповідачеві як клієнту прийняти та погодити надану ним як адвокатом таку правничу допомогу:

- збір документів для підготовки позовної заяви, на що затрачено 0, 5 год. - на суму 250 грн;

- підготовка заяви про забезпечення позову, на що затрачено 2 год. - на суму 1 000 грн;

- підготовка позовної заяви, на що затрачено 4 год. - на суму 2 000 грн, а всього - 3 250 грн.

Як слідує із змісту акта наданої правничої допомоги (юридичних послуг) від 03.04.19 р. (а. с. 30), позивач пропонував відповідачеві як клієнту на виконання договору підписати акт про те, що вказана вище - у розрахунку - правнича допомога ним як адвокатом надана у повному обсязі; жодних претензій немає; оплата в сумі 3 250 грн підлягає сплаті до 10.04.19 р..

Тієї обставини, що нею було отримано такий лист позивача з розрахунком та актом у редакції, складені та запропонованій позивачем, відповідач не заперечила.

Суд зауважує, що у запропонованому позивачем відповідачеві для погодження та підписання розрахунок та акт відповідачем, як це вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, не сприйнято і не погоджено. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що, обсяг часу, витрачений позивачем на надання кожної з послуг, вказаних ним у розрахунку; вартість кожної з цих послуг позивачем зазначена лише у розрахунку, що складений ним на підставі та у зв`язку з договором, а у самому договорі такі умови сторонами не узгоджувались та у договорі вони не відображені.

Таким чином суд вважає, що немає підстав для задоволення позову з огляду на те, що такі умови договору як обсяг часу, витрачений позивачем на надання клієнту кожної з послуг за договором; вартість кожної з цих послуг позивачем сторонами договору не узгоджувались і у договорі не зазначалась. Спірна сума гонорару зазначена позивачем лише у розрахунку, що складений ним та вона менша тієї суми гонорару, що вказана у договорі і узгоджена сторонами, з врахуванням позиції лише позивача як сторони договору.

При цьому суд враховує, що сума гонорару - 6 000 грн, що вказана сторонами у договорі, є гонораром за більший обсяг послуг з надання правничої допомоги, що зазначений у договорі. Зокрема це, крім зазначених позивачем у розрахунку, і представлення інтересів клієнта у судовій справі за вказаною вище позовною заявою у Волинському окружному адмінсуді; і подача до суду клопотань, заяв, відповіді на відзив, додаткових пояснень по суті спору тощо.

Суд же вважає, що обсяг часу, витрачений позивачем на надання клієнту кожної з послуг за договором; вартість кожної з цих послуг мали б бути передбачені та погоджені сторонами у самому договорі. Так як порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), як і підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, є однією із умов, що визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.

Такий висновок суд робить виходячи з такого.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат) зобов`язується здійснити представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер, зокрема.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Гл. 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Гл. 52 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України).

Отже договір про надання правової допомоги, як і будь - який договір про надання послуг, може бути оплатним.

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Адвокат має право вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, попередньої виплати гонорару та/або компенсації можливих витрат, пов`язаних з виконанням доручення.

З врахуванням наведеного вище одностороннє, без погодження з відповідачем у договорі визначення позивачем таких істотних умов договору про надання правничої допомоги як порядок обчислення гонорару, що зазначене ним у розрахунку від 03.04.19 р., суд не вважає підставою для висновку про те, що це є умовою договору.

На користь такого висновку суду свідчить і та обставина, що сума гонорару за договором складає 6 000 грн за певний обсяг та вид окремих юридичних послуг, а позивач у розрахунку самостійно визначив вид та обсяг окремих юридичних послуг, що є меншим за обсягом від вказаного у договорі і односторонньо визначив, що саме на цей обсяг та види юридичних послуг він витратив певний час та вони мають певну вартість.

Як вбачається із змісту відзиву відповідача на позовну заяву, у подальшому вона оспорює обсяг та вартість наданих їй окремих послуг навіть у визначеному у розрахунку позивачем обсязі, що є меншим визначеного у договорі.

Таким чином гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за подання правової допомоги клієнту, а в угоді (договорі) про надання правової допомоги, що має укладатись у письмовій формі, містяться дані щодо розміру гонорару, визначаються порядок його обчислення (фіксована сума чи погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом тощо).

У договорі даних щодо порядку обчислення гонорару (фіксована сума чи погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом тощо) немає. Зміст договору (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, враховуючи, що відповідач заперечує визначений позивачем у меншому, ніж у договорі, розмір гонорару.

Суд, вирішуючи спір, відкидає доводи відповідача щодо неякісності отриманих нею від позивача як адвоката послуг з правничої допомоги як такі, що не стосуються спору, та вирішуючи спір, виходить лише з того, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

Як зазначено вище, договір не містить даних щодо порядку обчислення гонорару і тому суд не має підстав для висновку, що запропонована позивачем відповідачеві у листі від 03.04.19 р. з розрахунком та актом (з пропозицією прийняти та підписати їх) сума гонорару 3 250 грн - є відповідною (не завищеною та не применшеною) домовленості сторін за договором. Розрахунок ж та акт, запропоновані позивачем відповідачеві для погодження та підписання, останньою не підписаний.

Дійсно, між сторонами також укладались договори про надання правової допомоги від 01.11.18 р. (а. с. 59), від 29.11.18 р. (а. с. 57), що стосунку до розглядуваного спору не мають.

Таким чином у цій справі переконливих доказів на обґрунтування своїх вимог позивач суду не надав.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 27, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 28 Правил адвокатської етики, ст. ст. 11. 15, 16, 903, 626, ч. 1 ст. 901 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 01.02.21 р..