ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1753/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю

позивача ОСОБА_1 ;

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», про встановлення факту проживання разом з померлим, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Під час розгляду справи у судовому засіданні, судом виявлено, що позовна заява не відповідає вимогам п. 8 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що було з`ясовано після відкриття провадження.

При цьому, згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пп. 2 та 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

За аналізом наведених правових норм, суд вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається з позовом про встановлення факту проживання разом з померлим, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, тобто з двома вимогами які є немайновими, а також про визнання права власності в порядку спадкування, яка є майновою, однак позов не містить ціни позову щодо зазначеної майнової вимоги (з посиланням на докази на підтвердження зазначених обставин висновок про вартість майна станом на листопад 2018 рік тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви майнового характеру - у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем сплачено судовий збір за заявлені ним вимоги у розмірі 850,00 грн.

Разом з тим, оскільки позивачем не визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру в частині вартості нерухомого майна дійсній його вартості за станом на момент розгляду справи, суду не можливо встановити відповідність сплаченої квитанцією на загальну суму 850,00 грн. встановленій ставці судового збору за заявленими позивачем вимогами немайнового та майнового характеру.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, у відповідності до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва квитанції про сплату судового збору за заявлені ним вимоги майнового та немайнового характеру з урахуванням вартості нерухомого майна за станом на листопад 2018 року у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що у випадку невиконання вказаних недоліків у встановлений судом строк, позовна заяву буде залишена без розгляду у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 175, 177, 187 ,258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Встановити ОСОБА_1 строк сім днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва квитанції про сплату судового збору за заявлені ним вимоги майнового та немайнового характеру з урахуванням вартості нерухомого майна за станом на листопад 2018 року у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.