ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/132/21 Номер провадження 22-ц/814/1415/21Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 рокуу справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Даний позов обґрунтовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву № б/н від 10 грудня 2009 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 250,00 грн, що згодом збільшився до 14000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

10 грудня 2009 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, всупереч договірним зобов`язанням ОСОБА_1 не погасила у повному розмірі заборгованість за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість.

АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що станом на 13 січня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, в сумі 17337, 25 грн, що складається із: заборгованість за тілом кредиту 13926,35 грн, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 13926,35 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками 3410, 90 грн.

У зв`язку з вищевказаним, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17337,25 грн за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2009 року та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сукупний розмір списаних відсотків, які нараховані в період з вересня 2014 року у спосіб, що не передбачений Довідкою про умови кредитування, значно перевищує зазначений банком у позовних вимогах загальний розмір заборгованості, а тому, враховуючи також погашення відповідачем заборгованості на загальну суму 48 550, 89 грн, суд дійшов до висновку про безпідставність нарахованої банком заборгованості.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

З рішенням суду не погодилось АТ КБ «ПриватБанк» та оскаржило його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

На думку скаржника, оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Позивачем зазначено, що між сторонами було погоджено оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, що підтверджується заявою-анкетою від 10 грудня 2009 року та довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 10 грудня 2009 року, які підписані особисто відповідачем.

Із розрахунку заборгованості чітко вбачаються суми нарахування заборгованості за процентами в межах дії останньої перевипущеної кредитної карти, а також нарахованих за базовою процентною ставкою , зазначеною у довідці.

Також позивачем зазначено, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув не мав жодних підстав для відмови у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за тілом кредиту.

На думку скаржника, твердження суду першої інстанції про те, що внесені відповідачем кошти на погашення заборгованості повинні були спрямовуватись на погашення безпосередньо заборгованості за фактично отриманими коштами (тілом кредиту) суперечить нормам цивільного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 17337, 25 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву № б/н від 10 грудня 2009 року, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 250,00 грн, що згодом збільшився до 14000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 18).

10 грудня 2009 року відповідачем була підписана Довідка про мови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»,якою передбачена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 % в місяць (а.с. 19).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10 грудня 2009 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 13 січня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, в сумі 17337, 25 грн, що складається із: заборгованість за тілом кредиту 13926,35 грн, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 13926,35 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками 3410, 90 грн.

Позиція апеляційного суду

Щодо тіла кредиту

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що між позивачем та відповідачем 10 грудня 2009 року був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви.

Судом першої інстанції зазначено, що анкета-заява не містить відомостей про строки кредитування. Позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів. Умови договору не розкривають змісту терміну «прострочене тіло кредиту». За таких обставин, відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту.

Однак вищевказаний висновок суду першої інстанції є хибним, оскільки відповідно до частини другої статті 530 ЦК України у разі якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Отже, в даному випадку суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від обов`язку по сплаті заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки кредитор АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником ОСОБА_1 обов`язку з повернення фактично отриманої у борг суми кредитних коштів (тіла кредиту).

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості графа «тіло кредиту на звітну дату») та простроченої (графа «тіло кредиту прострочене на звітну дату»). Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Згідно матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту, яка складається з двох складових, а саме: заборгованості за поточним тілом кредиту - 0 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту 13926,35 грн.

При цьому, колегія суддів також враховує, що кредитні кошти надані відповідачу у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто, після сплати зобов`язання по внесенню кредитних коштів позичальник має змогу знову ними користуватись.

Відтак, з урахуванням факту наявності саме поновлювальної кредитної лінії, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості, яка є саме заборгованістю за простроченим тілом кредиту, оскільки після пред`явлення вимоги про повернення коштів, банк має право на отримання від позичальника як непростроченого тіла кредиту, так і простроченого, який також є кредитом, наданим ОСОБА_1 та нею не повернутим.

Таким чином, встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит, а остання його не повернула, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, що складається зокрема із заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 13926,35 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо відсотків

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. При цьому суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Що ж стосується узгодженої відсоткової ставки за користування кредитними коштами, то в оскарженому рішенні зазначено, що сукупний розмір списаних відсотків, які нараховані в період з вересня 2014 року у спосіб, що не передбачений Довідкою про умови кредитування, значно перевищує зазначений банком у позовних вимогах загальний розмір заборгованості, а тому, враховуючи також погашення відповідачем заборгованості на загальну суму 48 550, 89 грн, суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставність нарахованої банком заборгованості.

Разом з тим, хоча Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Крім того, в анкеті-заяві ОСОБА_1 від 10 грудня 2009 року сторонами погоджено проценти за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості.

Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана відповідачем, визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року (справа 750/6058/17-ц), постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18-ц), постанові від 12 травня 2021 року (справа № 154/2698/19).

В оскаржуваному рішенні судом зазначено, що у наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме 30 %, 34,80 %, 43,20 %, 42 %, що суперечить обумовленими сторонами кредитного договору домовленостями щодо процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30% річних.

В рішенні суду першої інстанції зазначено про неможливість сплати відповідачем боргу через списання банком надто високих процентів, однак як вбачається з матеріалів справи відповідач заперечень щодо правильності наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку не заявляла, власний розрахунок не надавала, а отже погодилася з ним.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до статті 534 ЦК України, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3410,90 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3,4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та скасування рішення суду першої інстанції.

Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити , стягнувши із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17337, 25 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 13926,35 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом 3410, 90 грн.

Щодо судових витрат

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу позивача задоволено повністю, то із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2270,00 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153, 00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17337, 25 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 13926,35 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом 3410, 90 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3153, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко