Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7787/20
У Х В А Л А

21 травня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю

представника відповідача

адвоката Шаповал О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30.06.2012 між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 . За час спільного проживання за спільні кошти у спільну сумісну власність сторони набули квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності від 07.10.2020, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1 087 300 грн. 00 коп.

У позовній заяві також вказано, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Шлюбного договору між ними укладено не було.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач просить: визнати об`єктом спільної часткової власності громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідачку.

Ухвалою суду від 14.12.2020, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачкою ОСОБА_2 надано до суду письмовий відзив від 26.01.2021 на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, просить визнати дії ОСОБА_3 щодо повторного подання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя зловживанням процесуальними правами та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3632грн.

Позивачем відповідь на відзив відповідача подана не була.

Ухвалою від 18.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явився, надавши до суду письмову заяву від 13.05.2021 про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні представниця відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шаповал О.В. повністю заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Зазначила, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки даний спір уже вирішено у судовому порядку, тобто це є повторним зверненням щодо уже поділеного спільного майна подружжя. Крім того, зазначила, що слід стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати витрати, пов`язані із наданням відповідачці правничої допомоги адвокатом у розмірі 3632грн., але докази будуть надані протягом 5-ти днів з дня ухвалення судового рішення, тобто відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Враховуючи пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження по справі підлягає до закриття з таких підстав:

як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати об`єктом права спільної часткової власності, за ним та ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Крім того, просить стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати.

Разом з тим, встановлено, що 22.11.2018 Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі № 711/2202/18 ухвалене рішення, яким задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ: визнано квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 20.02.2019 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Никітенко Р.П. залишено без задоволення; рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 залишено без змін.

Крім того, 10.12.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/2202/18 частково задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення помилок та описок у судовому рішенні. Вирішено внести виправлення до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 по цивільній справі № 711/2202/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ а саме: в абзацах 1, 3 сторінки 3, абзаці 10 сторінки 4 рішення суду замість «квартира АДРЕСА_2 » вказати «квартира АДРЕСА_3 ».

Про постановлене судове рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси від 22.11.2018 по справі № 711/2202/18 ОСОБА_4 було відомо, враховуючи зокрема і факт оскарження вказаного судового рішення у апеляційному порядку його представником адвокатом Никітенком Р.П.

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021р., за сторонами по справі зареєстровано право власності на Ѕ за кожним нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (а.с.145-146). При цьому, зазначено, що реєстраційні дії вчинені державним реєстратором 08.08.20219р. з врахуванням судового рішення №711/2202/18, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, з огляду на норми процесуального права, закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

За позицією Верховного Суду (постанова від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18), позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, суд вважає, що провадження по даній справі підлягає до закриття, оскільки встановлено, що на час розгляду справи має місце набувше законної сили рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси 22.11.2018 по справі № 711/2202/18, яким вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Слід зазначити, що в даному випадку, в силу закону не припинилась спільна сумісна власність сторін на майно, а саме за судовим рішенням від 22.11.2018р. за ними вже визначені частки і зазначене нерухоме майно (квартира АДРЕСА_3 ) набуло статусу спільної часткової власності осіб, про що свідчать і дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу адвоката, то суд вважає, що відповідна заява останньої не підлягає до задоволення.

Так, частинами 1 та 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачене ч. 5 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Крім того, відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як передбачено частинами 5 та 6 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, принцип пропорційності розподілу судових витрат може бути не застосований у випадку зловживання стороною процесуальними правами, якщо в позові відмовлено судові витрати можна покласти на відповідача, або можливо задовольнити позов та покласти на позивача судові витрати.

На думку суду, відсутні підстави вважати, що позивач по справі ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, шляхом повторного подання позовної заяви, як вказує відповідачка у відзиві та в судовому засіданні її представниця, оскільки судове рішення від 22.11.2018р. (справа №711/2202/18) було постановлене за позовом ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , який скористався правом, передбаченим ст. 4 ЦПК України. Крім того, безпідставними є посилання відповідачки на те, що позивач маніпулює автоматизованим розподілом справ між суддями і затягуванням розгляду справи.

Отже, відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт, що позивач ОСОБА_1 діяв недобросовісно та пред`явив необгрунтований позов; про те, що він систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, а також про те, що позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідачки, тощо. Слід також зазначити, що саме по собі твердження у відзиві на позов стороною відповідача про те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, не є тими обставинами, що свідчать про недобросовісність дій позивача чи пред`явлення необґрунтованого позову, враховуючи, що судом за результатами розгляду справи, ухвалене рішення про закриття провадження по справі. Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено нормами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає право відповідачки вимагати про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При вирішенні даного питання, судом враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 вересня 2018 року (справа № 148/312/16-ц).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому, п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На час постановлення даного судового рішення відповідна заява позивачем не подана, а тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 . Між тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 255 ч.1 п.3 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, - закрити провадженням.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 02.06.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька