ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1267/20Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/205/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 594/1267/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року, ухваленого суддею ЧИР П.В., повний текст якого складено 16 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що 26 травня 2018 року мала місце ДТП, під час якої водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1 , виїхала за межі дороги, де зіткнулася із стовбуром дерева лісосмуги. Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до Теребовлянської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм померла. Відповідальність вищевказаного водія транспортного засобу, на дату вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №АМ2787654 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 04 липня 2018 року на адресу відповідача надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в їх інтересах, як батьків загиблої. Листом від 29 серпня 2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомлено, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання СК відповідного рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП. З таким рішенням страховика про зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування вони не погоджуються, вважають його безпідставним та протиправним, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа - пасажир забезпеченого транспортного засобу і цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1 , в силу вимог ст.ст.1166, 1187 ЦК України, настає незалежно його від вини.

Враховуючи наведене, позивачі просили:

- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 22338 грн. та страхове відшкодування (витрати на встановлення пам`ятника) у розмірі 44676 грн.

- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 22338 грн.

- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5093 грн. 64 коп., три відсотки річних у розмірі 690 грн. 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 607 грн. 99 коп., а всього разом - 6391 грн. 97 коп.

- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5093 грн. 64 коп., три відсотки річних у розмірі 690 грн. 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 607 грн. 99 коп., а всього разом - 6391 грн. 97 коп.

- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі по 6000 грн. на кожного на загальну суму 12000.00 грн.).

22 жовтня 2020 року до Борщівського районного суду надійшла заява представника позивачів - адвоката Ільківа М.М. про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що відповідачем сплачено позивачам страхове відшкодування у розмірі 89352 грн. (моральна шкода та витрати на встановлення пам`ятника). З урахуванням наведеного, просив стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5254 грн. 77 коп., три відсотки річних у розмірі 730 грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 676 грн. 60 коп., а всього разом 6662 грн. 10 коп. Стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5254 грн. 77 коп., три відсотки річних у розмірі 730 грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 676 грн. 60 коп., а всього разом 6662 грн. 10 коп. Стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу по 4500 грн. на кожного (загальна сума 9000 грн.).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5254 грн. 77 коп., три відсотки річних у розмірі 730 грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 676 грн. 60 коп., а всього разом 6662 грн. 10 коп. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5254 грн. 77 коп., три відсотки річних у розмірі 730 грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 676 грн. 60 коп., а всього разом 6662 грн. 10 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 29 вересня 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено на користь позивачів страхове відшкодування в розмірі 89352 грн., що включає моральну шкоду у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_6 (дочки) в розмірі 44676 грн. та витрати на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 44676 грн. На момент подачі заяви про виплату страхового відшкодування представником позивачів перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату був припинений, оскільки обставини ДТП від 26 травня 2018 року розглядалися в кримінальному провадженні №0000163 від 27 травня 2018 року. На момент звернення позивачів з позовом та на даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження в Чортківському районному суді Тернопільської області у справі №606/515/19 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України, вирок у даній справі ще не ухвалений та не набрав законної сили. Отже, перебіг строку прийняття рішення відповідачем про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату і надалі припинений. Однак, відповідач виплатив страхове відшкодування позивачам 29 вересня 2020 року, тобто, ще до початку перебігу цього строку. Тому прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика не було. Таким чином вимоги позивачів про стягнення з відповідача пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування є безпідставними, оскільки відсутнє прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У січні 2021 року представник позивачів адвокат Ільків М.М. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів. Відповідач не прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування, а позивачі так і не отримали належної їм суми. Вказує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Звертає увагу, що зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи. Крім того сторони подали до апеляційного суду клопотання про розгляд даної справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

26 травня 2018 року о 19:00 год. на автодорозі М19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті даної ДТП, пасажир автомобіля «Chevrolet Lacetti» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с.Озеряни Борщівського району, від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 померла у приміщенні Теребовлянської КРЦЛ Тернопільської області.

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 від 29 травня 2018року, виданим Озерянською сільською радою Тернопільської області (а.с.16).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 27 травня 2018 року зареєстровано кримінальне провадження №0000163 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що стверджується витягом з ЄРДР Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області (а.с.22).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02 жовтня 2000 року, виданого Озерянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області стверджується, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками загиблої ОСОБА_6 (а.с.14).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу « Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП відповідно до страхового полісу №АМ2787654 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.18).

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному до ЄРДР №0000163, остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 (а.с.24-26).

04 липня 2018 року представником позивачів на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено заяву про виплату страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди батькам потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 22338,00 грн кожному (а.с.9).

У відповідності до листа № 6757 від 29 серпня 2019 року, надісланого відповідачем на адресу представника позивачів щодо заяви про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 26 травня 2018 року за фактом смерті ОСОБА_6 , зазначено, що у провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження по справі №606/515/19 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України щодо скоєння зазначеної ДТП. Станом на 29 серпня 2019 року триває судовий розгляд кримінального провадження. На підставі зазначеного вище, на теперішній час відсутні правові підстави для прийняття рішення відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування (а.с.27).

09 липня 2020 року представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено досудову вимогу про виплату страхового відшкодування у розмірі 44676 грн., а 07 серпня 2020 року - заяву про долучення документів, в якій останній просив здійснити виплату страхового відшкодування для батьків потерпілої - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вигляді моральної шкоди по 22338 грн. кожному, та витрати на встановлення пам`ятника в розмірі 44676 грн. Належне страхове відшкодування у розмірі 89352 грн. просив перерахувати за вказаними ним реквізитами (а.с.28-30).

18 серпня 2020 року відповідачем на адресу представника позивачів надіслано листа № 6373, згідно якого зазначено, що у провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження по справі № 606/515/19 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України щодо скоєння зазначеної ДТП. Станом на 18 серпня 2020 року триває судовий розгляд кримінального провадження. На підставі зазначеного вище на теперішній час відсутні правові підстави для прийняття рішення відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування (а.с.37).

24 вересня 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зроблено розрахунок страхового відшкодування за полісом ЦВ, відповідно до якого загальна сума страхового відшкодування для батьків загиблої ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 складає 89352.00 грн., з яких витрати на поховання та пам`ятник 44676.00 грн., моральна шкода у зв`язку із смертю 44676.00 грн. (а.с.75).

Страхове відшкодування розміром 89352 грн. відшкодовано відповідачем на рахунок позивачів, що стверджується платіжним дорученням №ЗР098430 від 29 вересня 2020 року (а.с.76).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з п.2.1 ст.2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 статті 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що повідомили відповідача про виплату страхового відшкодування в їх інтересах, як батьків загиблої, проте відповідачем у встановлені закон строки виплату не здійснено.

З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2018 року представником позивачів на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено заяву про виплату страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди батькам потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 22338.00 грн. кожному, однак, у відповідності до листа №6757 від 29 серпня 2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомлено, що у провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває (триває розгляд) кримінальне провадження по справі №606/515/19 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України щодо скоєння ДТП, а тому станом на 29 серпня 2019 року відсутні правові підстави для прийняття рішення відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до абзацу першого пункту 36.1 статті 36 Закону страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 37 Закону).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду не визначена у переліку ст.37 Закону.

Разом з тим обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14.

Доводи представника апелянта про те, що на момент подачі заяви про виплату страхового відшкодування представником позивачів перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату був припинений до ухвалення вироку, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявність чи відсутність вини водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Апеляційний суд враховує, що 29 вересня 2020 року (до ухвалення вироку у кримінальній справі) страхове відшкодування в розмірі 89352 грн. відшкодовано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рахунок позивачів.

Суд першої інстанцій вірно встановив, що 04 липня 2018 року позивачі, у відповідності до чинних норм законодавства, подали до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про страхове відшкодування, однак 29 серпня 2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовила у його виплаті.

Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відмова ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування.

Щодо стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

У відповідності до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, такі правовідносини є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц.

Судом встановлено, що сума заборгованості, на яку нараховується пеня, становить 22338 грн. Період, за який нараховуються пеня: з 29 серпня 2019 року (відмова страховика у виплаті) до 29 вересня 2020 року (сплачено страхове відшкодування).

Таким чином, колегія суддів погоджується, що позов в частині стягнення пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягає до задоволення.

Посилання представника апелянта на те, що вимоги позивачів про стягнення з відповідача пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування є передчасними, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки неправомірна відмова ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 29 серпня 2019 року у виплаті позивачам страхового відшкодування є підставою для нарахування пені, індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Посилання представника апелянта на постанови Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 462/173/19 та від 22 травня 2020 року у справі № 453/593/19 колегія суддів до уваги не бере виходячи з наступного.

Так, постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі №462/173/19 було встановлено, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем з порушенням строку, встановленого пунктом 35.1 статті 35 Закону. Постановою Львівського апеляційного суду від 22 травня 2020 у справі № 453/593/19 встановлено, що позивач не звертався з позовними вимогами до МТСТУ про виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяння шкоди іншим учасником ДТП чи до самого винуватиця, а страхова компанія не може нести цивільно-правову відповідальність за вказаних осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що у даній справі, яка переглядається Тернопільським апеляційний судом, встановлені інші обставини справи, а тому безпідставними є посилання апелянта на вищевказані постанови апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 26 січня 2021 року.

Головуючий

Судді