провадження № 22-ц/824/2436/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 14 березня 2020 року, зареєстрований за № 3701 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС».

ОСОБА_1 також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3701, що виданий 14 березня 2020 року (виконавче провадження № 61571924) до моменту ухвалення та набрання законної сили кінцевого рішення суду у справі № 757/43474/20-ц.

Заява обґрунтована тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, порушенням чинного законодавства в цілому та як наслідок було неправомірно відкрито виконавче провадження щодо його виконання. Приватним виконавцем проводиться виконання виконавчого напису. Оскільки виникає реальна загроза невиконання можливого рішення суду у випадку задоволення позовних вимог необхідним є забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України. Забезпечення позову не вимагає від позивача ніяких доказів намірів відповідача утруднити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову. При цьому, позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі № 761/39601/19. Приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. здійснюється виконання виконавчого напису. У разі задоволення позову матиме місце безпідставне набуття відповідачем коштів. Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, прямо передбачено п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення. Вжиття заходів забезпечення позову, які мають тимчасовий характер, не призведе до порушення майнових інтересів відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Крім того, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову відсутні докази на підтвердження своїх вимог, а тому суд не вбачає можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 просить визнатитаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, яким стягнуто борг з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС».На підставі зазначеного виконавчого напису постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, зазначаючи про те, що на його картці арештовано кошти.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса є обґрунтованою, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Натомість, відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене, помилково посилавшись на те, що зі змісту заяви не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, а також на відсутність доказів на підтвердження своїх вимог.

При цьому, суд також не взяв до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям постанови по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 3701, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 14 березня 2020 року (виконавче провадження № 61571924).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.