Справа № 932/62/21
Провадження № 2/932/24/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, 19.03.2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% (базова ставка) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору, оскільки підписав анкету-Заяву № б/н від 19.03.2014 року, яка разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір.

Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 10.11.2020 року в розмірі 73 404, 77 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. простроченим тілом кредиту в розмірі 59 913, 92 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 13 490, 85 грн.

З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 73 404, 77 грн. та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник позивача надав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також ним подано клопотання про огляд та фіксацію змісту

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву.

12.02.2021 року відповідачем було подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та вказує, що не має боргових зобов`язань перед позивачем. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що він заборгував грошові кошти зазначені в позовній заяві. Додані до позовної заяви документи, зокрема, анкета-заява, умови та правила надання банківських послуг, виписка за період з 19.03.2014 р. по 10.11.2020 р. не підтверджують факт існування боргу, оскільки не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Вважає суми, що зазначені в розрахунку заборгованості, надуманими. Також вказує, що анкета - заява відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, умови про надання АТ КБ «Приватбанк» тієї чи іншої суми кредиту, обов`язок повернення кредитних коштів та інші умови. З наведених підстав відповідач просить залишити позов АТ КБ «Приватбанк» без задоволення та застосувати позовну давність до вимог про стягнення кредитної заборгованості.

Суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 19.03.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З анкети - заяви № б/н від 19.03.2014 року вбачається, що вона підписана відповідачем.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», старт карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся 19.03.2014 р., а вже 31.07.2017 року йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 000, 00 грн.

Як видно із копії виписки про операції за картковим рахунком ОСОБА_1 , останній у період з 08.08.2014 р. по 01.06.2020 р. активно користувався кредитною карткою та проводив операції за картковим рахунком, в т.ч. з використанням кредитного ліміту та інших кредитних продуктів, зокрема, «миттєва розстрочка».

Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.11.2020 р. заборгованість відповідача за кредитним договором складає 73 404, 77 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту в розмірі 59 913, 92 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 13 490, 85 грн. Суд приймає до уваги цей розрахунок заборгованості як належний та допустимий доказ.

Відповідно змісту ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Поняття кредитного договору визначено у ст. 1054 ЦК України. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що заява - анкета № б/н від 19.03.2014 року не містить розміру кредитного ліміту, інших істотних умов кредитування, зокрема, розміру та порядку нарахування неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, порядок нарахування заборгованості у випадку прострочення кредиту. Натомість є посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг (виконання робіт), Тарифи банку, з якими ознайомився відповідач шляхом підписання заяви-анкети.

Проте ані сама заява-анкета, ані інші матеріали справи, не містять доказів того, які саме Умови, Правила і Тарифи банку розумів відповідач, ознайомився та погодився із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту, неустойку (пеня), у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 654 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шяхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу, мають певну формалізацію.

На переконання суду, застосування до виниклих правовідносин правил, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг, є неможливим, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком анкета-заява № б/н від 19.03.2014 року копія Умов та правил надання банківських послуг, Тарифи, що містяться на сайті позивача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна судова практика вже сформована та викладена у правових висновках Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 382/327/18-ц, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, інших судових актах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних коштів, користувався кредитним лімітом, що був встановлений за картковим рахунком, використовував інші кредитні продукти, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 59 913, 92 грн.

Суд критично оцінює позицію відповідача щодо відсутності взаємовідносин з АТ КБ «Приватбанк» та відсутності будь-якої заборгованості, оскільки це спростовується матеріалами справи, розрахунком заборгованості, довідками та іншими доказами. Не приймати ці докази у суду немає правових підстав.

Також суд відзначає, що відповідачем підписана анкета - заява № б/н від 19.03.2014 року. Позивачем видавались ОСОБА_1 4 платіжні картки, остання зі строком дії до лютого 2023 року. При цьому сам відповідач не надає жодних доказів відсутності або погашення ним заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», а виписка по картковому рахунку підтверджує рух кошів по ньому, в т.ч. в рамках кредитного ліміту.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач має право вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

На підставі цього, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 59 913, 92 грн.

Що стосується стягнення прострочених відсотків, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в анкеті - заяві № б/н від 19.03.2014 року не вказана процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору. Отже, про розмір процентної ставки за кредитним договором відповідач не був повідомлений. Інші матеріали справи, зокрема, довідка про умови кредитування, інші докази не підтверджують факт обізнаності відповідача із розміром процентної ставки та порядком нарахування процентів за користування кредитними коштами, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позову АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача відсотків у розмірі 13 490, 85 грн., а отже відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позову, Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки включно. Після закінчення терміну дії відповідна Картка продовжується Банком на новий термін, на основі звернення Клієнта в банк згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Правил).

Згідно довідки, виданої позивачем, строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 визначено до лютого 2023 року включно. Позивач звернувся до суду 05.01.2021 року, тому суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк звернення до суду із вищевказаним позовом, оскільки кредитор має право вимагати виконання відповідачем обов`язку із повернення фактично отриманої суми коштів в будь-який час, а строк кредитування, що визначений моментом закінчення строку дії платіжної картки, не сплив. Тому підстав до застосування строку позовної давності у даному спорі суд не вбачає.

Щодо клопотання про огляд веб - сайту АТ КБ «Приватбанк», суд відзначає, що відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Проте до клопотання позивачем не долучено доказів неможливості АТ КБ «Приватбанк» самостійно провести огляд сайту та подати відповідні докази до суду на електронному носії чи в друкованому вигляді. Оскільки анкета - заява, підписана відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, не є кредитним договором, то оглядати сайт та фіксувати його зміст є недоцільним та не буде мати правового значення, з огляду на неможливість застосування до виниклих відносин правил, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для фіксування змісту сайту, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Оскільки суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, то з відповідача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 715, 23 грн.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 913 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень, 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) судовий збір у розмірі 1 715 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) гривень, 23 коп.

В решті позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.А. Кондрашов