Провадження № 2/234/1185/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі Хоменко А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Сагайдак Л.Ю., Петіна А.Г. , Кожем`яка М.Ю. ,

справа № 234/13637/20; провадження № 2/234/1185/21;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2

до

Донецької обласної державної адміністрації, юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6

про стягнення заробітної плати, -

Обставини справи:

30.09.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати.

Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням № 41кс від 26.03.2014 р. голови Донецької обласної ради ОСОБА_5 була прийнята на посаду директора комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» терміном на три роки. На вказаній посаді вона сумлінно виконувала свої посадові обов`язки в період АТО та до звільнення на підставі її заяви від 10.06.2016 р. у зв`язку із переїздом до м. Києва і переходом на іншу роботу, але її змусили написати заяву про звільнення за власним бажанням. Знаходження її у трудових відносинах з 04.04.2014 р. по 10.06.2016 р. з Донецькою обласною радою до її звільнення з посади головою облдержадміністрації, керівником військово - цивільної адміністрації ОСОБА_6 , підтверджується записами у трудовій книжці, розпорядженням № 41кс від 26.03.2014 р. голови Донецької обласної ради ОСОБА_5 та наказом голови облдержадміністрації № 137рк від 07.06.2016р.

Під час її перебування у трудових відносинах з відповідачем за період з липня 2014 р. по липень 2015 р. включно була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 64430 грн. 17 коп. Підтвердження факту існування заборгованості є довідка без номеру та дати. Інших письмових доказів надати суду у неї немає можливості, оскільки відповідач не визнає факт існування трудових відносин у зазначений період.

07.06.2016 р. вона була звільнена за власним бажанням згідно наказу голови облдержадміністрації Жебрівського П.І. № 137рк від 07.06.2016 р., але в ньому не була передбачена виплата вихідної допомоги та виплата компенсації за невикористану відпустку тривалістю 30 календарних днів. Однак, в день звільнення 06.07.2016 р. відповідач не повідомив її про нараховані суми, належні їй при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів у порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України. У відповідь на її заяву від 21.01.2020 р. відповідач повідомив, що відповідно до п. 4 тимчасового Порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 р. № 595, заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам установи, яка переміщена на підконтрольну територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати, і працівники виконують свої обов`язки. Також, відповідач посилається на те, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей», особою, яка здійснювала перереєстрацію юридичної особи на контрольованій території, є ОСОБА_7 (в.о. директора), у зв`язку із чим, нарахування та сплата позивачу заборгованості з заробітної плати з липня 2014 р. по липень 2015 р. є безпідставною, оскільки при перереєстрації музею на території, підконтрольні українській владі, вона не виконувала свої посадові обов`язки, передбачені контрактом від 04.04.2014 р., укладеним Донецькою обласною радою з нею, що не відповідає дійсності. Увесь час, з моменту вступу на посаду директора комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» до моменту звільнення вона виконувала всі посадові обов`язки належним чином та відповідно до умов контракту, ризикуючи своїм життям та перебуваючи на непідконтрольній владі України території. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 62053 грн. та компенсацію за 30 днів невикористаної відпустки у сумі 2377 грн.

18.11.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи, в якому він зазначає, що комунальний заклад культури «Донецький обласний художній музей» утворений рішенням Донецької обласної ради, є юридичною особою із місцезнаходженням у м. Дружківка по вул. Соборній, 6. Донецька обласна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Донецької області. Відповідно до повноважень, делегованих облдержадміністрації Донецькою обласною радою рішенням від 04.04.1999 р., управління комунальним закладом культури «Донецький обласний художній музей» здійснює облдержадміністрація. Повноваження щодо звільнення та призначення керівників закладів культури, що належать до об`єктів спільної власності та, на момент виникнення спірних правовідносин не належали до повноважень, делегованих обласною радою та набули останньою із набранням чинності Указом Президента України від 05.03.2015 р. № 123/2015 «Про утворення військово - цивільних адміністрацій» та ЗУ «Про військово - цивільні адміністрації». У зв`язку із утворенням Донецької обласної військово - цивільної адміністрації, Донецька обласна державна адміністрація набула статусу Донецької обласної військово- цивільної адміністрації, а її голова - статусу курівника цієї військово - цивільної адміністрації. Військово - цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження обласних рад, державних адміністрації та інші повноваження, визначені Законом, зокрема щодо складання та затвердження обласного бюджету, внесення змін до нього, здійснення управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників.

Із затвердженням КМУ розпорядження від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», м. Донецьк Донецької області, яке було місцезнаходженням комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей», включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до листа Державної казначейської служби України від 19.09.2014 р., Казначейством України прийнято рішення про здійснення казначейського обслуговування бюджетів, розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, розташованих на території Донецької області, у відповідності до вимог ЗУ «Про боротьбу з тероризмом», доручень Президента України, рішень Ради національної безпеки та оборони України, доручень КМУ України.

Відповідно до положень Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 р. № 595, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з бюджету не здійснюються. Казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками та кредитуванням у населених пунктах на тимчасово неконтрольованій території здійснюється після повернення такої території під контроль органів державної влади.

До моменту переміщення комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» на територію, контрольовану українською владою, яке відбулось у вересні 2015 р., коли був затверджений статут цього закладу та його перереєстрації, функціональні обов`язки працівниками закладу не виконувались, облік робочого часу, нарахування та виплата заробітної плати не проводилась.

Розпорядженням голови Донецької обласної ради від 12.05.2015 р. № 16/1р «про деякі питання управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради», управлінню з питань майна комунальної власності виконавчого апарату Донецької обласної ради доручено в строк до 01.12.2015 р. завершити передачу інформації, документів, що стосуються управління об`єктами спільної власності Донецькій обласній державній адміністрації.

Проте, контракт, укладений між Донецькою обласною радою та позивачем, розпорядження про призначення керівника закладу, трудова книжка позивача, установчі документи комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» облдержадміністрації передані не були, тобто трудові відносини між облдержадміністрацією та позивачем не виникли. Через відсутність порозуміння та зв`язку із позивачем щодо необхідності переміщення комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» га підконтрольну територію Донецької області, з метою відновлення роботи цього закладу, проведення його перереєстрації, управлінням культури облдержадміністрації в односторонньому порядку було ініційовано питання про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати та самостійно вживались заходи щодо переміщення цього закладу.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 «Права та обов`язки сторін» контракту від 04.04.2014 р., до посадових обов`язків позивача належало збереження матеріальних цінностей закладу, подання оперативної інформації та звітності, пояснень у випадку неможливості виконання передбачених контрактом показників. Будь - яких доказів належного виконання обов`язків, визначених п. 2.1 контракту позивачем не надано.

Враховуючи, що у спірний період позивач не виконувала покладені на неї посадові обов`язки, а комунальний заклад культури «Донецький обласний художній музей» залишався на території непідконтрольній українській владі, підстави для виплати позивачу заробітної плати за період з липня 2014 р. по липень 2015 р. відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засідання в режимі відеоконференції підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, також показала, що музей було перереєстровано в с. Привілля Слов`янського району Донецької області 01.08.2015 р., а з липня 2014 р. по день перереєстрації вона працювала та виконувала свої посадові обов`язки - зберігала експонати. 06.04.2015 р. було перереєстровано управління культури на неокуповану територію України, до цього часу їй не було до кого звертатись. Весь час експонати зберігались у музеї, їх ніхто не вивозив. Після перереєстрації музею, вона віддала всі документи ОСОБА_7 - в.о. директора музея.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, зазначив, що він не знає, чи мешкала позивачка у грудні 2014 р. у м. Києві, фактично вона переїхала до м. Києва у липні 2016 р., після з`ясування питання про реєстрацію фактичного місця мешкання у м. Києві з грудня 2014 р. у позивачки ОСОБА_1 , останній не зміг відповісти на це питання.

Представники відповідача в судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити та показали, що позивач не виконувала своїх посадових обов`язків по контракту з липня 2014 р. до перереєстрації музею. Донецька облдержадміністрація, обласна військово - цивільна адміністрація є учасником бюджетного процесу та відповідає за виконання наданих їй бюджетних повноважень., на неї не покладений обов`язок з виплати заробітної плати керівникам та/або працівникам комунальних підприємств, установ та закладів. Позивачем не надано накази (акти) перебування її на робочому місці з липня 2014 р. по липень 2015 р., табелі робочого часу. Довідка про заборгованість по заробітній платі не містить обов`язкових реквізитів, таких як дата складання, посилань на первинні документи, що стали підставою її видачі. Музей переїхав до с. Привілля Слов`янського району у вересні 2015 р., в той же час був зареєстрований новий статут музею, фінансування відновилось у грудні 2015 р., але жоден працівник з м. Донецька не переїхав, у музеї працюють працівники, які працювали у філії музею раніше. Музей весь час фінансувався за рахунок коштів обласного бюджету, оскільки є комунальним закладом. Розпорядником бюджетних коштів є управління культури та туризму Донецької обласної державної адміністрації, затверджує кошторис музею.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона працює з 25.03.2015 р. на посаді в.о. начальника управління культури та туризму Донецької облдержадміністрації, з 2014 р. не було перереєстровано жодного закладу культури, до 25.03.2015 р. на території підконтрольній Україні не було управління культури. Звіти, печатки, перелік експонатів їй не були передані. Вона зв`язувалась з керівниками та пропонувала перереєструвати заклади культури на територію України, в тому числі і з ОСОБА_1 , але вона відмовилась та відповіла, що буде знаходитись в музеї, оскільки там знаходяться експонати, за які вона відповідає. Жодних документів ОСОБА_1 їй не передавала. Було прийняте рішення відправити ОСОБА_1 у відпустку без збереження заробітної плати, але написати заяву вона відмовилась. Про стан збереження експонатів їй нічого не відомо. В 2016 р. строк дії контракту з ОСОБА_9 не було продовжено, вона відмовилась бути директором музею у с. Прилісне Слов`янського району Донецької області. ОСОБА_1 казала, що з нею окупаційна влада склала контракт та вона зберігала експонати музею.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_1 вони колишні колеги, вона була директором «Донецького обласного художнього музею», а вона - завідуючою філії цього музею у с. Прилісне Слов`янського району Донецької області. З 31.07.2015 р. вона стала в.о. директора «Донецького обласного художнього музею». З липня 2014 по липень 2015 р. працівники музею не звільнялись та не приймались на роботу, не відсилались звіти, оскільки це було технічно неможливо. На початку травня 2015 р. ОСОБА_1 передала оригінали статуту музею, довідки про реєстрацію. Перереєстрацією музею на неокуповану територію України займалась вона, був зареєстрований новий статут 28.09.2015 р. за адресою у с. Прилісне Слов`янського району Донецької області. ОСОБА_1 не передала їй матеріальні цінності, де вони знаходяться їй не відомо. ОСОБА_1 з липня 2014 р. по липень 2015 р. була директором музею, працювала на непідконтрольній українській владі території, це вона знає зі слів ОСОБА_1 . В період з липня 2014 по вересень 2015 р. вони заробітну плату не отримували, ОСОБА_1 допомагала філії музею у с. Прилісне, залучала волонтерів, перераховувала кошти на її банківську картку для підтримки філії музею, за які вона сплачувала вартість електроенергії в музеї, давала поради по роботі. ОСОБА_1 по телефону пропонувала їхати на міжнародну конференцію до м. Івано - Франківська, давала 1000 грн. на це, 07.08.2014 р. вона передала трудові книжки працівників музею.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Позивач звернулась з позовною заявою до Донецької обласної державної адміністрації.

Донецька обласна державна адміністрація (ідентифікаційний код 00022473) зареєстрована як юридична особа 21 серпня 1995 року, про що 16 вересня 2005 року до ЄДР внесений запис за номером 1 011422.

Донецька обласна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Донецька обласна державна адміністрація переміщена на підконтрольну органам влади територію, за даними ЄДР її місцезнаходження зареєстровано за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6.

03 лютого 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 141-VIII «Про військово-цивільні адміністрації», який визначає організацію, повноваження і порядок діяльності військово-цивільних адміністрацій, що утворюються як тимчасовий вимушений захід з елементами військової організації управління для забезпечення безпеки та нормалізації життєдіяльності населення в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції, що не має на меті зміни та/або скасування конституційно закріпленого права територіальних громад на місцеве самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 141 для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 141, військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Обласні державні адміністрації, що набули статусу військово-цивільних адміністрацій, не потребують внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Указом Президента України від 05 березня 2015 року № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворена Донецька обласна військово-цивільна адміністрація.

У зв`язку з утворенням обласної військово-цивільної адміністрації Донецька ОДА набула статусу Донецької обласної ВЦА, комунальний заклад культури «Донецький обласний художній музей» фінансувався на рахунок коштів обласного бюджету, розпорядником бюджетних коштів є управління культури та туризму Донецької обласної державної адміністрації, що було підтверджено у судовому засіданні представником відповідача, а тому належним відповідачем по справі є Донецька обласна державна адміністрація.

Позивач ОСОБА_1 з 14.12.2004 р. працювала на посаді директора Донецького обласного художнього музею, що підтверджується її трудовою книжкою та розпорядженням голови Донецької обласної ради від 14.12.2004 р. № 53 кс. (а.с. 6-13)

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної ради від 26.03.2014 р. № 41кс з позивачем ОСОБА_1 як з директором комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» був укладений контракт на три роки. (а.с. 14)

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово - цивільної адміністрації від 31.07.2015 р. № 203рк, позивачу ОСОБА_1 була надана відпустка без збереження заробітної плати з 03.08.2015 р. тривалістю 365 календарних днів. (а.с. 21)

10.06.2016 р. ОСОБА_1 було звільнено з посади директора комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» за власним бажанням, що підтверджується розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово - цивільної адміністрації від 07.06.2016 р. № 137рк. (а.с. 22)

21.01.2020 р. позивачем ОСОБА_1 відповідачу була надіслана заява про виплату їй заробітної плати за період з липня 2014 р. по липень 2015 р. у сумі 64430, 17 грн. та компенсації за період перебування у змушеній відпустці за період з липня 2015 р. по 10.06.2016 р. (а.с. 23)

Як видно з відповіді заступника голови Донецької обласної державної адміністрації Костюніної Ю.О. від 19.02.2020 р., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки при перереєстрації музею на територію підконтрольній українській владі, вона не здійснювала свої посадові обов`язки, передбачені контрактом від 04.04.2014 р. (а.с. 24-26)

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Положеннями ст.ст. 115, 116 КЗпП України встановлено, що відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти наявності заборгованості заробітної плати перед позивачем ОСОБА_1 , оскільки музей в період з липня 2014 р. по липень 2015 р. знаходився на тимчасово окупованій території України, позивач не виконувала своїх посадових обов`язків, надана нею довідка про заборгованість по заробітній платі не є доказом заборгованості по заробітній платі.

Позивачем, на підтвердження не виплаченої заробітної плати, надана суду довідка про заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2014 р. по 31.07.2015 р. без дати та номеру, яка підписана позивачем як директором закладу та головним бухгалтером, в якій зазначені суми: липень 2014 р. - 5467,10 грн., серпень 2014 р. - 8243,84 грн., вересень 2014 р. - 6144,19 грн., жовтень 2014 р. - 4148,34 грн., листопад 2014 р. - 4278, 60 грн., грудень 2014 р. -4777, 14 грн., січень 2015 р. - 3480, 40 грн., лютий 2015 р. - 4723, 40 грн., березень 2015 р. - 4723, 40 грн., квітень 2015 р. - 4723, 56 грн., травень 2015 р. - 4723, 40 грн., червень 2015 р. - 4723, 40 грн., а всього 64430,17 грн. (а.с. 28)

Проте, як видно з наданих позивачем ОСОБА_1 індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-7 з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, з липня по грудень 2014 р., що тільки за серпень 2014 р. є відомості про суму фактичного заробітку/доходу та позначка про сплату страхових внесків у сумі 8243,84 грн., за липень, вересень-грудень 2014 р. відомості відсутні, відомостей про звітний 2015 р. немає. (а.с. 29)

Суд вважає, що довідка про заборгованість по заробітній платі має суперечливий зміст, на думку суду не відповідає критерію достовірності, має суттєві протиріччя з іншими доказами, наданими позивачем - індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , які були сформовані 17.06.2020 р. спеціалістом органу Пенсійного Фонду України, де підтверджується заборгованість по заробітній платі зі спірного періоду тільки за серпень 2014 р. у сумі 8243, 84 грн.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 суду була надана довідка від 24.12.2014 р. № 3008-9402 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_3 , хоча позивачем ОСОБА_1 заявляється вимога про стягнення заробітної плати з липня 2014 р. по липень 2015 р. та вона наголошує на тому, що весь цей час виконувала свої посадові обов`язки у м. Донецьку. У довідці про заборгованість, яка надана ОСОБА_1 , у грудні 2014 р. вона зазначає, що заборгованість складає 4777, 14 грн., як за повністю відпрацьований місяць, проте, незрозуміло, як перебуваючи на робочому місці у м. Донецьку, позивач отримала 24.12.2014 р. зазначену довідку в управлінні праці та соціального захисту населення Святошинського району у м. Києві. Пояснити цей факт позивач не змогла.

Таким чином, суд критично відноситься до довідки, наданої позивачем на підтвердження заборгованості по заробітній платі за спірний період, оскільки нею було надано два докази на підтвердження заборгованості по заробітній платі, які мають між собою суттєві протиріччя, та бере до уваги як на підтвердження суми заборгованості по заробітній платі індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , сформовані 17.06.2020 р. спеціалістом органу Пенсійного Фонду України, де підтверджується заборгованість по заробітній платі зі спірного періоду тільки за серпень 2014 р. у сумі 8243, 84 грн., яку сплатив роботодавець як страховий внесок за застраховану особу ОСОБА_1 із зазначенням кількості днів трудових відносин - 31.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічні положення викладені в статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає таку структуру заробітної плата: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Як видно з п. 2.1 контракту, який був укладений з директором комунального закладу культури «Донецький обласний художній музей» ОСОБА_1 та Донецькою обласною радою від 04.04.2014 р., керівник зобов`язаний:

2.1.1. здійснювати поточне (оперативне) управління закладом, організовувати його виробничо - господарську, соціально - по бутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань, передбачених законодавством, статутом закладу, Програмою розвитку та цим контрактом.

2.1.2. Забезпечувати складання Програми розвитку закладу на наступний рік і після затвердження галузевим управлінням облдержадміністрації подавати її до Ради не пізніше 01 грудня поточного року.

2.1.3. Надавати раді до 26 числа місяця, наступного за звітним періодом, полурічний та річний звіти про виконання Програми розвитку.

2.1.4. Забезпечувати виконання затвердженої Програми розвитку закладу.

2.1.5. Забезпечувати виконання показників ефективності використання майна комунальної власності, а також майнового стану закладу та конкретних задач по управлінню комунальним майном у відповідності із додатком до контракту.

2.1.6. Подавати Раді звіт за 1-ше півріччя про результати виконання показників та задач, передбачених додатком до контракту, за встановленою формою.

У випадку невиконання передбачених контрактом показників керівник надає Раді разом із звітом пояснення причин невиконання.

2.1.7. Своєчасно та у повному обсязі вносити достовірну інформацію про заклад у відповідності із розробленими формами до електронної інформаційно - аналітичної системи «Комунальна власність».

2.1.8. Надавати Раді оперативну інформацію про фінансово - господарську діяльність та майновий стан закладу.

2.1.9. Керуватись нормативними документами, затвердженими Радою, при вирішенні питань відчуження, списання, передачі до оренди рухомого та нерухомого майна, затвердженого за закладом на праві оперативного управління.

2.1.10. Узгоджувати з Радою призначення на посаду та звільнення з посади заступника керівника після відповідного узгодження з галузевим управлінням облдержадміністрації. Таке узгодження здійснюється шляхом надіслання листа, підписаного заступником керівника Ради згідно розподілу повноважень.

2.1.11. Миттєво повідомляти Раду про втрату або недостачі носіїв службової інформації або комерційної таємниці, а також про інші факти, які можуть привести до доступності службової інформації або розголошенню комерційної таємниці закладу, а також про причини та умови можливої втрати відомостей, які складають такого роду інформацію чи комерційну таємницю.

2.1.12. Передати по акту, у випадку свого звільнення, особі, уповноваженій Радою, всі носії службової інформації, а також предмети службового користування, які знаходились у його розпорядженні та користуванні у зв`язку із виконанням службових обов`язків під час роботи у закладі. (а.с. 15-20)

На підтвердження виконання обов`язків директора музею у період з липня 2014 р. по липень 2015 р. позивачем ОСОБА_1 були надані копії листів від 17.10.2014 р., 24.10.2014 р., 27.10.2014 р. та 20.02.2015 р. про відсутність фінансування музею та заборгованості по заробітній платі директору гуманітарного штабу Фонду ОСОБА_10 , Державній казначейській службі України, Адміністрації Президента України та Міністерству культури України (а.с. 30-32, 25-36)); листи від 24.11.2014 р. та 17.02.2015 р. директорам Закарпатського обласного художнього музею та Харківського обласного художнього музею про прийом на роботу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 33-34); листи від 03.12.2014 р., 23.12.2014 р. та 16.02.2015 р. директорам Запорізького обласного художнього музею, Донецького обласного краєзнавчого музею та Харківського обласного художнього музею про прийняття у дар творів донецького художника ОСОБА_13 (а.с. 89-91); лист начальника управління музейної справи та нормативно - методичного забезпечення переміщення культурних цінностей Міністерства культури України від 03.04.2015 р. про запрошення прийняти участь у нараді 07.04.2015 р.(а.с. 209); проект вітального листа прем`єр - міністра України А. Яценюка від 17.09.2014 р. колективу Донецького обласного художнього музею (а.с. 211); лист начальника управління музейної справи та нормативно - методичного забезпечення переміщення культурних цінностей Міністерства культури України від 17.02.2015 р. про розгляд звернення ОСОБА_14 та надання відповіді (а.с. 215) Копії відповіді в матеріалах справи відсутні; протокол № 1 установчого засідання Музейної ради при Міністерстві культури України від 24.04.2014 р., в якому ОСОБА_1 брала участь; постанову колегії Міністерства культури України від 15.09.2014 р. про нагородження Почесними відзнаками Міністерства культури України працівників Донецького обласного художнього музею ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; лист першого заступника Міністра культури України від 19.09.2014 р. щодо проекту вітання колективу Донецького обласного художнього музею з 75-річчям з дня заснування; вітальний лист від 22.09.2014 р. від Українського Національного комітету Міжнародної ради музеїв з 75- річчям з дня заснування музею.

Проте, суд вважає, що ці докази не доводять факту виконання ОСОБА_1 обов`язків директора музею у спірний період, оскільки досліджені у судовому засіданні листи були надіслані електронною поштою, оскільки з 24.11.2014 року надіслання листів Укрпоштою не здійснюється, отримання цих листів ОСОБА_1 було можливим і без знаходження на робочому місці у м. Донецьку, крім того, позивачем не були надані докази підтвердження саме виконання нею обов`язків, які покладені на неї як директора музею контрактом від 04.04.2014 р., який був досліджений у судовому засіданні, зокрема, не надані докази обліку робочого часу працівників музею з липня 2014 р. по липень 2015 р., також незрозуміло, чому позивач ОСОБА_1 , знаючи, що 06.04.2015 р. було перереєстровано управління культури та неокуповану територію України, що вона підтвердила у судовому засіданні, не зверталась з приводу подальшої роботи музею та виконання своїх обов`язків.

Показання свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 з липня 2014 р. по липень 2015 р. була директором музею, працювала на непідконтрольній українській владі території, теж не бере до уваги, оскільки вони їй відомі зі слів ОСОБА_1 .

Крім того, як вже було зазначено судом, позивач ОСОБА_1 змінила фактичне місце проживання/перебування на АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 24.12.2014 р. № 3008-9402 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Будь-яких достатніх та достовірних доказів на підтвердження позовної вимоги про компенсацію за 30 днів невикористаної відпустки у сумі 2377 грн. позивачем до суду надано не було, та перед судом не ставилось питання про їх витребування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у частині стягнення заборгованості по заробітній платі за серпень 2014 р. у сумі 8243,84 грн., інші позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - серпень 2014 року у розмірі 8243,84 грн. (вісім тисяч двісті сорок три гривні 84 копійки) з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в розмір 840,8 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 109,3 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 116, КЗпП України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Донецької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі за серпень 2014 р. у сумі 8243,84 грн. (вісім тисяч двісті сорок три гривні 84 копійки)

Зобов`язати Донецьку обласну державну адміністрацію при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості по заробітній платі за один місяць - серпень 2014 року у розмірі 8243,84 грн. (вісім тисяч двісті сорок три гривні 84 копійки) з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Донецької обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 109,3 грн. (сто дев`ять гривень 30 копійок).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко