Справа № 950/453/21
Провадження № 2-сз/950/3/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в особі судді Косолапа В.М., розглянувши заяву представника акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення судового збору по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.05.2021 задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання розподілу судових витрат.

14.05.2021, засобами електронного зв`язку, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із заявою, в якій просить прийняти ухвалу про повернення судового збору та зобов`язати головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області повернути позивачу 50 % сплаченого судового збору в сумі 1135,00 грн.

Заява мотивована тим, що оскільки відповідач по даній справі визнала позовні вимоги, позивачу підлягають поверненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 50 % відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд зазначає наступне.

Так, заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.05.2021 задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором SAMDNWFC2 від 25.03.2019 в розмірі 15587,42 грн. станом на 16.12.2020, в тому числі 2084,67 грн. заборгованості за кредитом; 2135,76 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 11366,99 грн. заборгованість за пенею. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 45-46).

Згідно з матеріалами справи, 06.05.2021 відповідач звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, що також відображено у судовому рішенні (а.с. 42).

Посилаючись на те, що відповідач позовні вимоги визнала, а також на положення ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», представник позивача просить зобов`язати головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області повернути АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 50 % сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 1135,00 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналіз указаних норм свідчить про те, що дійсно, при визнанні відповідачем позову, суд може вирішити питання про повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Порядок розподілу судових витрат урегульовано ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог частини 2 вищевказаної статті, судом при ухваленні заочного рішення вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме стягнуто на користь позивача судовий збір у повному обсязі 2270,00 грн. Таким чином, питання про розподіл судових витрат вже вирішено судом при ухваленні заочного рішення 06.05.2021.

При цьому у своїй заяві представник позивача зазначає, що Закон України «Про судовий збір» надає окремо законодавчу можливість вже після розгляду справи повернути половину судового збору, оскільки відповідно до Цивільного процесуального кодексу України питання розподілу судових витрат вже вирішено в даній справі.

Суд вважає таке твердження необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Натомість Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Тобто ЦПК України встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, в тому числі вирішення питання судових витрат, а Закон України «Про судовий збір» визначає питання, пов`язані з розміром, порядком сплати та поверненням судового збору і не передбачає вирішення процесуальних питань.

Відповідно, якщо рішенням суду, ухваленим за результатами розгляду справи, вирішено питання про розподіл судових витрат, таке питання вже не може бути вирішено після його ухвалення.

Згідно з ч. 8 ст. 268 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Крім того, запропонований спосіб повернення судових витрат призведе до того, що згідно із заочним рішенням від 06.05.2021 з ОСОБА_1 на користь позивача буде стягнуто 2270,00 грн. судового збору, в той же час із Державного бюджету України банку повернуто 1135,00 грн. судового збору, що не відповідатиме сумі судового збору, яка мала бути сплачена та була сплачена при зверненні до суду по даній справі.

При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України не зобов`язує суд вирішувати питання про повернення позивачу 50 % сплаченого судового збору із державного бюджету, а лише надає таке право.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви представника позивача.

Керуючись ст. ст. 133, 142, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення 50 % судового збору по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя В.М.Косолап