У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан», третя особа по справі Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В с т а н о в и в:

В провадженні Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області мається вищезазначена цивільна справа.

В судове засідання, що було призначене по даній справі на 17 травня 2021 року на 10-00 год. позивач ОСОБА_1 та представник останнього адвокат Сосонний Д.В. не з`явилися, при цьому від адвоката Сосонного Д.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з неможливістю позивача ОСОБА_1 прибути в судове засідання через зайнятість на робочому місці та необхідності подання заяви про заміну третьої особи її правонаступником (т.3 ас. 3-4).

Представник відповідача ТОВ «Лан» адвокат Мовчан О.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності (т.3 ас.9).

Третя особа по справі Павлоградська районна державна адміністрація, що були залучені до участі у справі відповідно до ухвали суду від 06 травня 2021 року (т.2 ас.250), в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника останніх (т.3 ас.5-8).

Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд зауважує, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного:

- так, одним із принципів цивільного процесу, на який посилався Верховний Суд України у своїй постанові від 07.10.2015 року у справі № 6-1367цс15, є принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Отже за змістом вказаних норм ст. ст. 223, 257 ЦПК правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 199/7514/18).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до ухвали суду, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, в судовому засіданні 31.07.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання (т.2 ас.47-49), явка позивача ОСОБА_1 в судове засідання для дачі пояснень визнана обов`язковою.

Між тим, позивач ОСОБА_1 тривалий час в судові засідання не з`являється без надання суду належних та допустимих доказів на підтвердження причин його неявки в судові засідання.

Так, 28.01.2021 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (т.2 ас. 165, 182, 189).

24.02.2021 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив ( про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (т.2 ас. 193, 201, 203), при цьому від представника останнього адвоката Сосонного Д.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи через зайнятість позивача на робочому місці (т.2 ас.209).

24.03.2021 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (т.2 ас. 210,217,219), при цьому представник останнього адвокат Сосонний Д.В. надав суду заяву про відкладення судового засідання в зв`язку з зайнятістю позивача на робочому місці та його , представника позивача, зайнятістю в іншому судовому засіданні (т.2 ас.232).

17.05.2021 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив ( про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (т.2 ас. 233, 246), при цьому від представника останнього адвоката Сосонного Д.В. надійшла заява про відкладення судового засідання в зв`язку з зайнятістю позивача на робочому місці та необхідністю подання заяви про заміну третьої особи (т.3 ас.3-4).

Незважаючи на те, що представник позивача адвокат Сосонний Д.В. останні три рази просить відкласти судові засідання в зв`язку з неможливістю явки в таке для дачі пояснень позивача ОСОБА_1 через його зайнятість на робочому місці, жодних доказів на підтвердження того, що позивач будь-де працює або, що останній дійсно не має можливості з`явитися в судове засідання, оскільки, наприклад перебуває у відрядженні по роботі, задіяний на ліквідації аварійної ситуації тощо, представник позивача не надав до суду жодного разу.

Суд зауважує, що сама по собі зайнятість на робочому місці не є поважною причиною для нез`явлення за викликом суду для дачі пояснень в судове засідання та не може бути самостійною підставою для постійного відкладення розгляду справи. При цьому, направлення повістки особі про виклик до суду є поважною причиною відсутності працівника на робочому місці та не тягне за собою звільнення з роботи.

Окрім того, повістки про виклик до суду (телефонограми) позивачем отримувалися завчасно та у останнього було досить часу спланувати свою роботу так, щоб мати змогу з`являтися до суду. Натомість позивач жодного разу не звертався до суду з проханням призначати судові засідання з урахуванням характеру його можливої роботи , вказавши на який час, дні можливо призначати засідання задля можливості його явки до суду.

Також суд приймає до уваги, що посилання представника позивача адвоката Сосонного Д.В. на його зайнятість 24.03.2021 року в іншому судовому засіданні нічим не підтверджена з боку останнього до теперішнього часу. Посилання представника позивача в заяві про відкладення розгляду справи від 17.05.2021 року на необхідність подання заяви про залучення до участі в справі правонаступника третьої особи (т.3 ас.3-4), на думку суду, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки правонаступник третьої особи залучений до участі в справі ухвалою суду від 06.05.2021 року та станом на 17.05.2021 року надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності (т.2 ас.250, т.3 ас.5).

Крім того, стороні позивача ніщо не заважало завчасно подати заяву про залучення правонаступника третьої особи, оскільки ліквідація Юр`ївської РДА, відповідно до розпорядження КМУ від 16.12.2020 року № 1635-р та ліквідація Юр`ївського району, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року № 807-ІX «Про утворення та ліквідацію районів» є загальновідомим фактом.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011у справі № 1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України.

Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, які, в свою чергу, мають бути поважними.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних належних та допустимих доказів про неможливість явки позивача ОСОБА_1 в судові засідання 28.01.2021 року, 24.02.2021 року, 24.03.2021 року та 17.05.2021 року суду не представлено, суд вважає причини неявки такого в судові засідання для дачі особистих пояснень не поважними та не вбачає жодних обставин, які б реально перешкоджали позивачу з`явитися до суду для участі в розгляді справи з огляду на те, що його явка в судове засідання визнана обов`язковою.

Поведінка позивача ОСОБА_1 , на думку суду, свідчить про те, що останній не має наміру вирішити реально існуючий цивільний спір.

Окрім того, нез`явлення позивача до суду перешкоджає вирішенню спору по суті та свідчить про зловживання останнім процесуальними правами на відкладення розгляду справи. Систематична неявка позивача ОСОБА_1 в судові засідання штучно затягує розгляд справи. Між тим, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є не тільки обов`язком держави, а і осіб, які беруть участь у справі.

Наслідки неявки в судове засідання позивача врегульовані ч. 5 ст. 223 ЦПК України. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначені вимоги здійснені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами, так як це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищенаведене, те, що явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання визнано обов`язковою, однак останній повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду, відповідно до положень ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 223, 247, 257, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу ХІІ І Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала складена та підписана суддею 17 травня 2021 року.

Суддя С. О. Маренич