справа № 489/6751/20
провадження №2-з/489/3/21
УХВАЛА

26 січня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД», третя особа Громадська організація «Миколаївська обласна організація УТОГ» про стягнення заборгованості по заробітній платі

встановив:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 106085,14 грн. та витрати, понесені на оплату судового збору.

Одночасно надала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 , належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД» в розмірі, що відповідає заборгованості по заробітній платі, а саме 106085,14 грн.

Заяву мотивувала тим, що неодноразово зверталася до директора підприємства Ніколаєнко М.В. про виплату заборгованості по заробітній платі, але крім обіцянки керівника заборгованість так і не була їй виплачена.

З відповіді Управління Держпраці Миколаївської області від 07.08.2020 № Кол-275-20/2, що за адресою місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. 10 Воєнна, 63 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД» відсутнє, за телефоном керівник підприємства не відповідає, у зв`язку із чим інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства з питань праці неможливе.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою, статті 150 ЦПК України. Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання чи невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Таким чином, предметом позову у даній справі наявність або відсутність заборгованості з виплати позивачу заробітної плати.

Судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД» процедура припинення не здійснюється.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вказана заява є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Крім того, накладення арешту на рахунок відповідача може призведе до обмеження можливості ним, як господарюючим суб`єктом, здійснювати господарську діяльність.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «НІК-ЕКОБУД», третя особа Громадська організація «Миколаївська обласна організація УТОГ», про стягнення заборгованості по заробітній платі прийняти.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26.01.2021.

Суддя І.В.Коваленко