Справа № 263/8706/19
Провадження № 2/263/99/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

при секретарі Дрюченко А.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, а також зустрічному позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Тетяна Василівна, про визнання договору дарування 2/3 частки квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини квартири, який було укладено 23.05.2019 року, між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №563. Право власності на 2/3 частини вказаної квартири було зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2019 року. Відповідачу ОСОБА_5 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 07.04.2008 року, управлінням міського майна Маріупольської міської ради. Вказана квартира складається з 2-х кімнат, житловою площею 22,6 кв. м., загальною площею 43,1 квадратний метр. 23.05.2019 року, позивач звернувся до відповідача з проханням надати доступ до квартири та один примірник ключів від квартири, але відповідач йому відмовив в грубій формі. Працівники поліції, яких було викликано, порадили звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначає,що своїми діями відповідач порушує права позивача, як співвласника квартири на вільне володіння, користування та розпорядження належним позивачу майном. З урахуванням наведеного, просить усунути перешкоди в користуванні власністю, вселити його у вказану квартиру та зобов`язати передати ключі від вхідної двері у квартиру.

В подальшому під час розгляду вказаної цивільної справи позивач уточнив та збільшив позовні вимоги додавши до раніше вказаних позовних вимог, вимогу, щодо зобов`язання відповідача відновити цілісність суміжної стіни між кімнатою у квартиру АДРЕСА_2 та кухнею у квартирі АДРЕСА_3 зазначеного будинку, демонтувати вхідні двері і закрити дверний проріз. Зазначив, що відповідач, як співвласник квартири АДРЕСА_1 та власник сусідньої квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку, самовільно без передбаченого законом дозволу провів перепланування вказаних квартир із приміщення кухні квартири АДРЕСА_3 , яка має суміжну стіну із кімнатою у квартиру АДРЕСА_2 , влаштував дверний проріз та встановив двері,таким чином об`єднавши вказані квартири.

Ухвалою судді від 18.06.2019 року, було відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 19.02.2020 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та зобов`язання вчинити певні дії об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою суду від 11.06.2020 року було закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на їх задоволенні. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував.

Представник позивача також заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала аналогічні за змістом пояснення, викладеним у позовній заяві. Також наполягала на задоволенні позовних вимог. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 07.04.2008 року, управлінням міського майна Маріупольської міської ради окрім відповідача ОСОБА_5 співвласниками вказаної квартири були його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_6 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 02.10.2012 року,шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було розірвано та ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

23.05.2019 року, ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_6 за дорученням уклала договір дарування з ОСОБА_1 , за яким передала останньому належні їм 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Зазначений договір було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В. Зі змісту вказаного договору вбачається, що квартира частина якої передається в дар складається з 2-х кімнат житловою площею 22,6 кв. м., загальною площею 43,1 квадратний метр. Зі змісту договору вбачається, що дарувальниками було зазначено, що реконструкція квартири та самочинне будівництво не здійснювались. Вважає, що відповідач ОСОБА_4 ввела в оману обдарованого та приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., оскільки квартира частина в якій передавалась у дар об`єднана з іншою квартирою АДРЕСА_4 у цьому ж будинку. Вказане об`єднання квартир було проведено без передбачених законом дозволів та без реєстрацію права власності на реконструйований об`єкт нерухомості. Вважає, що квартира АДРЕСА_1 не є самостійним об`єктом нерухомості. ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку, на підставі договору дарування від 06.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. Станом на укладання вказаного договору дарування ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 та їх сином ОСОБА_6 мешкали у квартирі АДРЕСА_1 , яка на той час ще не була приватизована. У 2000 році ОСОБА_5 разом з дружиною на той час ОСОБА_4 прийняли рішення об`єднати вказані квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 у зазначеному будинку в одну. Однак вказане переобладнання провадилось без передбаченого законом дозволу. У 2008 році квартира АДРЕСА_3 , де мешкали подружжя ОСОБА_9 була приватизована. Після розлучення подружжя, відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя та припинення права на частку у спільному майні. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 08.04.2013 року, у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про припинення права власності ОСОБА_6 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 було відмовлено. Вказаним рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено, що квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 були переобладнані в одну, та квартира АДРЕСА_4 не є самостійним об`єктом нерухомості. При цьому користування ОСОБА_5 окремо квартирою АДРЕСА_4 не є можливим. В наслідок проведеного перепланування двох квартир вказані об`єкти нерухомості були переобладнані в трьохкімнатну квартиру без дозвільних документів і мають загальну площу 69,4 квадратних метра та 42, 3 квадратних метра житлової площі, що підтверджується довідкою №25 від 01.08.2019 року виданого приватним підприємцем ОСОБА_10 . Згідно акту про порушення №161 від 05.06.2019 року, складеного представниками ПАТ Маріупольгаз у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 було встановлено порушення газоразподільчих систем. Вказані квартири поєднані, документи підтверджуючі законність їх поєднання відсутні. ОСОБА_5 вважає,що в наслідок переобладнання вказаних квартир було створено окремий об`єкт нерухомості. Користування квартирою АДРЕСА_4 яка є у власності ОСОБА_5 не можлива без користування квартирою АДРЕСА_3 , тому останній вважає що укладання договору дарування 2/3 часток квартири від 23.05.2019 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , порушує його права. Тому він просить визнати вказаний договір дарування укладений 23.05.2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., з реєстрацією в реєстрі за №563 недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, але за участю представника ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги по зустрічній позовній заяві підтримала та просила їх задовольнити. В задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити. Надала пояснення аналогічним викладеним у зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним.

Відповідач ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви, вважаючи доводи ОСОБА_5 необґрунтованими. Зазначила, що мала всі права укласти оскаржуваний договір дарування часток квартири. Наголосила, що ОСОБА_5 самовільно та без її згоди провів перепланування поєднавши квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала.

Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., в судове засідання не з`явився надано заяву про розгляд вказаної цивільної справи за відсутності нотаріуса.

Представник управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд вказаної цивільної справи за їх відсутності. Було надано письмові пояснення відповідно до яких будівельні роботи в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 виконано без дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт в наслідок чого у вказаних квартирах виконано реконструкцію шляхом об`єднання двох квартир. Якщо не буде встановлено, що у вказаних квартирах які об`єднано, роботи по перепланування було виконано без втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, можливо скористатися положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 року.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 , зазначила, що ОСОБА_4 є її подругою. Вона знайома із ситуацією яка склалась між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 , коли вони не могли знайти порозуміння з приводу розподілу сумісно нажитого майна. Вона була присутня під час укладання договору дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , коли 2/3 частини вказаної квартири перейшло в дар ОСОБА_1 . Також вона була присутня коли ОСОБА_1 намагався вселитись у вказану квартиру, але відповідач ОСОБА_5 чинив йому в цьому перешкоди. В наслідок цього ОСОБА_1 був вимушений звернутися за захистом свого права до суду.

Суд, дослідивши надані у справі докази, приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 07.04.2008 року управлінням міського майна Маріупольської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , по 1/3 частині. Вказана квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 22,6 кв. м., загальною площею 43, 1 квадратний метр.

Відповідно до договору дарування частини квартири, який було укладено 23.05.2019 року, між ОСОБА_4 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 , а також ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №563, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 передали у дар ОСОБА_1 належні їм 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вартість вказаних 2/3 частин квартири становить 130000 грн. Відповідно до п. 8 вказаного договору, дарувальники стверджують, що реконструкція квартири та самовільне переобладнання не здійснювались.

Зі змісту Витягу індексний номер №167689505 від 23.05.2019 року, було зареєстровано право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Згідно інвентаризаційної справи квартира АДРЕСА_1 складається з 2-х кімнат житловою площею 22,6 кв. м., загальною площею 43, 1 квадратний метр.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 від 29.05.2019 року, позивач пропонував відповідачу усунути перешкоди в користуванні належними йому 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 .

З рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 02.10.2012 року вбачається, що було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , укладений 09 жовтня 1987 року.

Згідно рішення апеляційного суду Донецької області від 08.04.2013 року було задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя. Було визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частину депозитного вкладу у ПАТ ПУМБ. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в порядку поділу майна 35000 грн. У задоволені позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про припинення права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 було відмовлено. З описової частини вказаного рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що суд прийшов до переконання що в наслідок проведеної реконструкції та перепланування квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 були поєднані. Квартира АДРЕСА_4 не є окремим об`єктом права власності, оскільки вхід до неї здійснювався через квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору дарування від 06.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А., ОСОБА_5 отримав у дар квартиру АДРЕСА_2 .

Зі змісту технічного паспорта на квартири АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2 , вбачається, що в наслідок проведеного перепланування утворилась трьохкімнатна квартира.

Згідно довідки №25 від 01.08.2019 року, виданого приватним підприємцем ОСОБА_10 , квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 були переобладнані в трьох кімнатну квартиру без дозвільних документів і мають загальну площу 69,4 квадратних метра та 42,3 квадратних метра житлової площі.

Згідно акту про порушення №161 від 05.06.2019 року, складеного представниками ПАТ Маріупольгаз, було встановлено, що у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 було встановлено порушення газоразподільчих систем. Вказані квартири поєднані, документи підтверджуючі законність поєднання відсутні.

Зі змісту ст. 15 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Зі змісту ст. 319 ЦК України, випливає, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. Як власник, який на відповідній правовій підставі набув право власності на 2/3 частини вказаної квартири АДРЕСА_1 , позивач має право володіти та користуватися вказаним майном. З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що у позивача дійсно є перешкоди в користуванні належним йому майном, з боку відповідача. З урахуванням наведеного позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю та вселенню, а також зобов`язанні відповідача ОСОБА_5 передати ключі від квартири підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно позовних вимог, щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_5 відновити цілісність суміжної стіни між кімнатою в квартирі АДРЕСА_2 та кухнею квартири АДРЕСА_1 , демонтувати встановлені двері і закрити дверний проріз, суд вважає що вони задоволенню не підлягають, оскільки, вони недоведені в передбаченому законом порядку. Суд враховує, що під час розгляду цивільної справи позивачем не заявлялись клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення того, яке саме перепланування було здійснено між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та які саме дії необхідно здійснити по відновленню цілісності квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку. Позовні вимоги позивача ґрунтуються зокрема на технічному паспорті на переобладнані квартири, який датований серпнем 2019 року. Тобто з моменту складання якого, минуло більше року. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 провадив роботи по реконструкції, переплануванню та суміщенню вказаних квартири без передбаченого законом дозволу та порядку, на час розгляду справи достеменно не встановлено, чи не було вчинено будь яких інших дій по переплануванню та реконструкції квартир після проведеного огляду у серпні 2019 року, необхідного для складання технічного паспорту та чи дійсно є достатнім проведення зазначених позивачем робіт, для відновлення цілісності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зі змісту ч.5 ст. 203 ЦК України вбачається, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним.

Згідно вимог ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Зі змісту п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншої заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Аналізуючи надані докази по справі суд, враховує, що на час укладання оскаржуваного договору дарування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були власниками належних їм часток квартири АДРЕСА_1 і як власники мали право володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Загальна та житлова площа вказаної квартири з часу набуття відповідачами її у власність та до теперішнього часу не змінилась. На час розгляду справи належних та допустимих доказів того, що в наслідок проведеного ОСОБА_5 перепланування відбулись істотні зміни у квартирі АДРЕСА_3 не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_5 та його представником не доведено в передбаченому законом порядку, що укладений між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з іншого боку договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 порушує його права. Суд враховує, що ОСОБА_5 залишився власником 1/3 частини вказаної квартири. Права ОСОБА_5 як співвласника зазначеної квартири ніяким чином не змінились, після укладання оскаржуваного договору дарування. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання договору дарування від 23.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з одного боку і ОСОБА_1 з іншого боку, недійсним, в зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача понесених судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15,16, 202, 203, 234, 317, 319, 321, 717 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належній йому на праві власності 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 примірник ключів від вхідної двері квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Тетяна Василівна, про визнання договору дарування 2/3 частки квартири недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2021 року.

Відомості про сторони:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 місце реєстрації: АДРЕСА_7 .

Треті особи : Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради, місце реєстрації : Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70.

Суддя С.В.Кулик