Справа № 463/6350/17 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/3306/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
УХВАЛА

про продовження строку

26 січня 2021 року суддя судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду Мельничук О.Я., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: нотаріус четвертої Львівської державної нотаріальної контори Фурман Людмила Антонівна про встановлення факту прийняття спадщини, зменшення обов`язкової частки в спадковому майні,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цілому за чоловіком ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 , представнику ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а його апеляційну скаргу на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2020 року залишено без руху та надано скаржнику строк для подання клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та подачі документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору десять днів з дня отримання скаржником копії вище згаданої ухвали.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та з заявою про звільнення від сплати судового збору. В заяві про звільнення від сплати судового збору звертає увагу, що в матеріалах справи наявна довідка (а.с. 46), яка підтверджує інвалідність ОСОБА_2 , а також долучає відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 10.11.2020, згідно якої, інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року відсутні.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статі, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У п.29 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до апеляційних або касаційних судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення у даній справі становить 1920 грн (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, долучена скаржником відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, докази до заяви про звільнення від сплати судового збору не свідчать про його фінансовий стана який не дозволяє йому сплатити судовий збір в розмірі 1920 грн.

Як вбачається з фотокопії довідки МСЕК до акту огляду медико-соціальною комісією, ОСОБА_2 встановлено групу інвалідності другу, на строк до 01 червня 2015 року. (том 1, а.с.46)

Враховуючи вищенаведене, доводи скаржника для звільнення від сплати судового збору та відсутність достатніх доказів в підтвердження фінансового стану, який не дозволяє оплатити йому судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 вересня 2020 року, відсутні підстави для задоволення його заяви про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що скаржнику відмовлено в задоволенні клопотанні про звільненні від сплати судового збору, вважаю за необхідне продовжити ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 27 листопада 2020 року в частині оплати судового збору, надавши - десять днів з дня вручення скаржнику даної ухвали.

Керуючись ч.2 ст. 127 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали судді Львівського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 27 листопада 2020 року в частині оплати судового збору, надавши - десять днів з дня вручення скаржнику даної ухвали.

У випадку невиконання скаржником у встановлений строк вимог даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: О.Я. Мельничук