справа № 208/7254/20
№ провадження 2/208/821/21
24 березня 2021 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Похвалітої С.М., при секретарі - Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійній вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності, -
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якою зазначила, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 кожна є власниками по 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка володіла 5/6 частин вказаного житлового будинку. Окрім цього, третя особа ОСОБА_3 є власником 1/12 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 . Тобто вона володіє ? частину житлового будинку. 1/12 часткою, що залишилася, володіє відповідач ОСОБА_6 , який став власником цієї частки після смерті матері ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що ОСОБА_6 володіє незначною часткою (1/12) просила визнати за нею право власності на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначила, що вартість зазначеної частки внесена нею на депозитний рахунок судової адміністрації.
В судове засідання позивач ОСОБА_8 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з`явився, причини не явки до суду не повідомив.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.
16 листопада 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.
02 березня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначено до розгляду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є: 1/2 частина - третя особа ОСОБА_3 , 5/6 частини - позивач ОСОБА_9 , 1/12 частин - відповідач ОСОБА_6 .
Вартість 1/12 частини житлового будинку, яка належить відповідачу ОСОБА_6 становить 5709,17 грн.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_9 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області внесені грошові кошти у розмірі 5709,17 грн., що підтверджується квитанцією від 02 вересня 2020 року № B16H-92B1-95HP-P4B0.
Загальна площа житлового будинку становить 52,7 кв. м., житлова - 38,6 кв.м., 1/12 частина житлового будинку становить 3,22 кв.м. житлової площі, шо є незначною частиною.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу.
Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо.
Відповідно до вимог ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
З аналізу судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо.
Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 15.07.2016р. у справі №6-1599ц16, тягар доказування, що частки відповідачів є незначними і вони не можуть бути виділені в натурі, несе позивач.
Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.01.2016р. № 6-2925цс16.
Враховуючи незначну частку, якою володіє відповідач ОСОБА_6 , внесення позивачем на депозитний рахунок вартості цієї частки, неможливості спільного користування житловим будинком сторонами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.
Позивач у позові просив судові витрати покласти на нього. Підчас звернення до суду позивачем сплачено судовий збір. Таким чином судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 15, 16, 316, 319, 328, 365 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійній вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності, задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 1/12 частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за належну йому 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 5709,17 грн. шляхом виплати цієї суми на користь ОСОБА_2 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, що внесені ОСОБА_1 02 вересня 2020 року за квитанцією № B16H-92B1-95HP-P4B0.
Визнати за ОСОБА_1 (і.п.н НОМЕР_1 ) право власності на 1/12 частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.