ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1343/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарями судового засідання Москаленко А.П., Косолап Л.П., Шевчук Л.Г. за участі: представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання іпотечного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У червні 2019 р. ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , позивач) в особі представника Коробка Д.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 , відповідач 1) та Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк», банк) про визнання недійсним іпотечного договору № 02-10/4111 від 14.12.2007.

На обґрунтування позову зазначила, що 14.12.2007 між ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»)було укладено договір кредиту № 40.29.-48/612, на підставі якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 204 000 дол. США. Цієї ж дати ОСОБА_4 придбав чотирикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яку передав банку в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. З 26.10.2002 позивач з ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, а відтак квартира є їх спільною сумісною власністю. Позивач вказує, що всупереч вимог статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку» нею не надавалась нотаріально посвідчена згода на укладення іпотечного договору, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його недійсним.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_4 неодноразово направлялись судові повістки, копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися без вручення з відмітками «інші причини, що на дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «за закінченням встановленого строку зберігання», «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже ураховуючи вжиття всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача ОСОБА_4 про судовий процес, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за його відсутності.

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк», відповідач 2), яке суд залучив до участі у справі як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», заперечувало проти задоволення позову посилаючись на те, що всупереч доводам ОСОБА_3 нею надавалась нотаріально засвідчена згода на укладення іпотечного договору та передачу квартири в іпотеку, а даний позов спрямований виключно на ухилення виконання зобов`язань.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 29.08.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 22.01.2020 (а.с. 20-21).

13.01.2020 від АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про залучення його до участі у справі як правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 25).

16.11.2020 від АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 30-31).

Ухвалою від 22.01.2020 суд на виконання вимог статті 55 ЦПК України залучив АТ «Альфа Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» та відклав підготовче засідання на 25.03.2020 (а.с. 36. 37-38).

23.03.2020 у зв`язку з неявкою сторін та введенням в Україні карантинних заходів суд відклав підготовче засідання на 18.08.2020 (а.с. 41).

Протокольною ухвалою від 18.08.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 26.11.2020 (а.с. 54).

21.09.2020 від представника позивача надішли відповідь на відзив та три заяви про відвід секретаря судового засідання та судді (а.с. 58, 61, 62, 63).

Ухвалою 23.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви про відвід секретаря судового засідання, відвід судді визнано необґрунтованим, та матеріали справи передано іншому судді для розгляду заяви про відвід (а.с. 65-66).

Ухвалою 24.09.2020 відвід судді визнано необґрунтованим, а матеріали справи передано іншому судді для розгляду заяви про відвід (а.с. 67-68).

Ухвалою від 29.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді (а.с. 73-74).

26.11.2020 розпочато розгляд справи по суті та у зв`язку з витребуванням від відповідача оригіналів письмових доказів оголошено перерву до 20.01.2021 (а.с. 82).

02.11.2020 від представника позивача надійшла заява про відвід судді (а.с. 85).

Ухвалою від 03.12.2020 заяву представника позивача про відвід судді залишено без розгляду з підстав пропущення строку на її подання (а.с. 87-88).

20.01.2021 у зв`язку з ненаданням відповідачем письмових доказів продовжено перерву до 15.04.2021 (а.с. 90).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Додатково аргументував свою позицію тим, що у наданій банком нотаріально засвідченій заяві невірно зазначений ідентифікаційний номер позивача, що на його думку свідчить про недоведеність відповідачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Представники відповідача 2 вимоги позову не визнали з підстав, наведених у відзиві на позов.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

26.10.2002 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 9).

14.12.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитором), правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», та ОСОБА_4 (позичальником) укладено договір кредиту № 40.29-48/612, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 204 000 дол. США під 12,5% річних на строк до 13.12.2032 (а.с. 11-13).

Цільовим призначенням кредиту є придбання позичальником нерухомого майна - чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (пункту 1.2. кредитного договору).

Цієї ж дати (14.12.2007) між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (продавцями) та ОСОБА_4 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири (а.с. 10).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 40.29-48/612 14.12.2007 між його сторонами було укладено іпотечний договір № 02-10/4111, згідно з умовами якого ОСОБА_4 (іпотекодавець) передає банку (іпотекодержателю) в іпотеку придбану за рахунок кредитних коштів чотирикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 14-15).

Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо повернення кредиту в сумі 204 000 дол. США, сплати процентів за користування кредитом, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки та збитків, завданих порушенням умов цього договору (пункт 1.4. іпотечного договору).

Вказаний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстраційним номером 7966.

За нормою статті 572 ЦК Україниодним із видів забезпечення виконання зобов`язання є застава, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 577 цього Кодексу визначає, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (стаття 1 цього Закону).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 статті 61 Сімейного кодексу України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами частини першої статті 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою.

Згідно з частиною третьою цієї норми для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Правило щодо надання усіма співвласниками згоди (нотаріально засвідченої згоди) на передання майна у заставу (іпотеку) встановлене і нормами статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За вимогою частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства….

Отже за обставинами цієї справи підлягає дослідженню дотримання законодавчих приписів щодо надання дружиною іпотекодавця - позивачем ОСОБА_3 , нотаріально засвідченої згоди на передачу майна в іпотеку.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що така згода позивачем не надавалась, проте вказані доводи спростовуються наданою відповідачем 2 копією нотаріально засвідченої заяви від 14.12.2007, відповідно до якої ОСОБА_3 надала згоду її чоловіку ОСОБА_4 на укладення договору іпотеки з АКБ СР «Укрсоцбанк» та на передачу в іпотеку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах за його розсудом (а.с. 33).

На вимогу представника позивача суду для огляду була надана копія даної заяви, засвідчена підписом та печаткою нотаріуса.

Зі змісту даного документа вбачається, що у його тексті допущена помилка в одній цифрі ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) позивача, а саме: замість НОМЕР_1 зазначено НОМЕР_2 , проте вказана обставина не свідчить про недійсність правочину, оскільки належність позивачу підпису у даній заяві ніким не оспорювалась, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявлялось.

Більше того, судом установлено факт надання ОСОБА_3 згоди і на укладення кредитного договору її чоловіком, що підтверджується письмовою заявою від 14.12.2007, у якій ідентифікаційний номер позивача зазначено правильно.

Зважаючи на викладене, доводи позивача про те, що нею не надавалась нотаріально посвідчена згода на укладення іпотечного договору та передачу квартири в іпотеку суд відхиляє як необґрунтовані та відмовляє у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання іпотечного договору недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної с истеми апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: