ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2939/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

за участю

позивача не з`явилась

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач, КМР) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ). За життя ОСОБА_2 залишила заповіт від 11.04.2008, згідно якого вона заповіла ОСОБА_3 все належне їй майно. Після її смерті відкрилась спадщина - на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 на праві приватної власності. Інша 1/4 частина вищезазначеної квартири належала ОСОБА_4 .

Згідно договору дарування частки квартири від 27.12.1019 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 належну їй 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Таким чином позивач на сьогоднішній день є власником іншої 1/4 частини квартири.

Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 були загублені.

На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини нотаріусом було заведено спадкову справу, однак через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, приватним нотаріусом винесено постанову від 01.11.2019 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину належного позивачу майна, а саме на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, зокрема на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 23.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явилась, однак, її представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшов відзив, у якому просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та здійснити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на дівоче « ОСОБА_6 ». У подальшому, після укладення шлюбу з ОСОБА_7 , позивач змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11 квітня 2008 року ОСОБА_2 за життя склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, яким заповідала все належне їй майно ОСОБА_9 .

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. відкрито спадкову справу щодо майна померлої №52/2019.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Як вбачається із матеріалів даної спадкової справи, спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_1 , яка звернулись із заявою про прийняття спадщини. Згідно матеріалів даної спадкової справи інших спадкоємців після померлої немає.

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема, з інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.08.2019, вбачається, що 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а всього 3/4 частини, належали померлій ОСОБА_2 .

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 та ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Частинами першою та другою ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З матеріалів спадкової справи №52/2019 вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. за отриманням свідоцтва на право на спадщину за заповітом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , проте 01.11.2019 постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частину майна відмовлено через відсутність правоустановчого документу на нерухоме майно, зареєстрованого у встановленому порядку згідно законодавства, яке діяло на момент набуття права власності спадкодавця на спадкове майно, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а статтею 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлої ОСОБА_2 , але не може оформити на це майно право власності в нотаріальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем право власності на спадкове майно за законом, зокрема на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за заповітом, майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 267, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: