Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1312/20

07 травня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Богородчанська районна державна адміністрація Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З часу одруження вони проживали в його житловому будинку АДРЕСА_1 . У вересні 2020 року позивачка разом з дітьми виїхала у Волинську область до своїх батьків, де проживає в даний час. Оскільки дійти згоди щодо місця проживання дітей вони не змогли, змушений був звернутися в суд. Вважав, що в його житловому будинку є всі умови для проживання їх дітей, тому просив позов задовольнити та визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей разом з ним.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 23.11.2009 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак через непорозуміння, які виникали з вини відповідача, вони з березня 2020 року припинили спільне проживання і вона з дітьми проживають в с.Бужани Луцького (раніше Горохівського) району Волинської області, де є всі необхідні умови для проживання, виховання та навчання дітей. Тому просила зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 11.12.2020 року вказані позови об`єднано в одне провадження.

Також ухвалою суду від 22.02.2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом залучено - Мар`янівську селищну раду Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування.

До початку судового розгляду від позивача-відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про залишення позову без розгляду і ухвалою від 07.05.2021 року його позов залишено без розгляду.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_1 у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову ОСОБА_2 визнав та не заперечив щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_2 . Заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, направив висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.11.2009 року в Солотвинській селищній раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №25. (а.с.11).

За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12-14).

На час розгляду справи сторони припинили спільне проживання і в добровільному порядку питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей не вирішили.

Згідно зі ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 цього Кодексу визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Положеннями статті 8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року, зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За вимогами статті 9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області від 23.04.2021 року №38 Мар`янівська селищна рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей з матір`ю.

Беручи до уваги, те, що з жовтня 2020 року позивачка з дітьми постійно проживають в селі Бужани Луцького (раніше Горохівського) району Волинської області в будинку з належними житлово-побутовими умовами, діти за вказаним місцем проживання відвідують навчальні заклади, то, на думку суду, доцільно визначити місце проживання дітей разом з матір`ю.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 погодився, щоб визначити місце проживання його неповнолітніх дітей з матір`ю ОСОБА_2 , а підстав для відмови у прийнятті визнання ним позову немає, то суд вважає, що зустрічний позов може бути задоволено.

На підставі наведеного, ст.ст. 19, 141, 150, 157,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий О.А.Шишко