Справа № 215/5777/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Науменко Я.О.

за участю секретаря Махоні Н.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 31430 грн. 50 коп. - заборгованості за кредитним договором б/н від 01.12.2014, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19173 грн. 39 коп., в тому числі: 19173 коп. 39 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9617 грн. 11 коп. - заборгованість по простроченим відсоткам; 2640 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 01.12.2014, згідно з якою їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому був збільшений до 19000 грн.. У порушення умов договору відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та прострочені відсотки на загальну суму 31430 грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн..

Ухвалою від 17.11.2020 відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Ухвалою від 16.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про огляд веб-сайту та відкладено розгляд справи на 18.02.2021 в зв`язку з не направленням відповідачу копії ухвали від 17.11.2020 разом із позовною заявою з додатками та судової повістки через відсутність у суду знаків поштової оплати для відправлення кореспонденції.

Тернівський районний у місті Кривому Розі відділ реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м.Дніпро) надіслав суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №6 від 15.12.2020 про реєстрацію зміни прізвища ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ОСОБА_1 (вх.№1/21 від 04.01.2021).

Ухвалою від 18.02.2021 було відкладено розгляд справи в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про направлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками і судових повісток про виклик.

Вказані матеріали, що направлялись на адресу реєстрації відповідача, повернуті суду 23.02.2021 із відміткою пошти про причини їх невручення: за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою від 31.03.2021 судове засідання було відкладено в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про судове засідання.

Відповідач повторно не з`явивлась у судове засідання 14.05.2021, судова повістка, направлена їй на адресу реєстрації, повернута до суду з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням терміну зберігання.

Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення).

Ухвалою від 14.05.2021 постановлено розглянути справу в порядку заочного розгляду.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.12.2014 (копія, а.с.15).

У цій заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздруківкии з офіційного сайту www.pb.ua та зобов`язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомиться із їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua.

ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу 15.07.2016, змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №6 від 15.12.2020 про реєстрацію зміни прізвища ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.91-92).

До кредитного договору банк додав Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та із Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 10.06.2014 №СП-2014-6780656 (а.с.16, 17-49).

Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 20.07.2015, термін дії 04/18; № НОМЕР_2 , дата відкриття 04.08.2014, термін дії 07/18; № НОМЕР_3 дата відкриття 08.05.2018, термін дії 03/22; № НОМЕР_4 дата відкриття 06.11.2018, термін дії 09/22; № НОМЕР_5 дата відкриття 08.01.2019, термін дії 11/22; № НОМЕР_4 дата відкриття 06.11.2018, термін дії 09/22; НОМЕР_7 дата відкриття 04.09.2019, термін дії 07/23 (а.с.13).

З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що 04.08.2014 відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_2 та 01.12.2014 на нього встановлено кредитний ліміт 5000 грн., який 20.07.2015 зменшено до 500 грн. та 28.10.2016 збільшено до 3000 грн., 31.01.2017 до 3200 грн., 25.11.2018 до 5000 грн., 27.11.2018 до 9000 грн., 30.12.2018 до 14000 грн., 02.01.2019 до 19000 грн., а 19.12.2019 зменшено до 0,00 грн. (а.с.14).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за договором б/н станом на 23.09.2020 за період із 01.12.2014 по 23.09.2020 вбачається, що 01.12.2014 по картці № НОМЕР_2 розпочався рух коштів шляхом здійснення покупки та відповідач активно користувалась вказаною карткою здійснюючи з неї оплати товарів та знімаючи готівку у банкоматі, а також вносячи кошти на погашення кредиту (а.с.58-65).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.12.2014, згідно з яким станом на 31.05.2015 заборгованість відповідача складала 476 грн. 02 коп., з яких: 460 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом та 16 грн. 02 коп. - заборгованість за процентами (а.с.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.12.2014 станом на 30.11.2018 заборгованість відповідача складала 6820 грн. 90 коп., з яких: 6796 грн. 54 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 24 грн. 36 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам (а.с.7-10).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 01.12.2014 станом на 20.09.2020 заборгованість відповідача складає 31430 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19173 грн. 39 коп., в тому числі: 19173 коп. 39 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9617 грн. 11 коп. - заборгованість по простроченим відсоткам; 2640 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст.625 (а.с.11-12).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконала, у повному обсязі кредит не сплатила.

Отже, підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також простроченим відсоткам та відсоткам, нарахованим відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду (Постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Укладений між сторонами кредитний договір від 01.12.2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредиту за договором № б/н від 01.12.2014 позивачем доведено, зокрема щодо заборгованості по простроченому тілу кредиту, яка станом на 20.09.2020 становить 19173 грн. 39 коп. та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача прострочених відсотків суд зазначає наступне.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника, яка додана до позовної заяви, від 01.12.2014 року процентна ставка не зазначена.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача 9617 грн. 11 коп. - заборгованості за простроченими відсотками, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, у розмірі 2640 грн. 00 коп., суд виходить з наступного.

За частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як встановлено судом, анкета-заява № б/н від 01.12.2014 не містить строку та порядку погашення кредитної заборгованості, що унеможливлює встановлення факту порушення відповідачем строку повернення боргу, а доказів пред`явлення йому вимог про повернення кредиту до моменту звернення з цим позовом до суду позивач не надав.

Отже, відсутні підстави для застосування до відповідача ОСОБА_1 відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України, та стягнення з нього відсотків у розмірі 2640 грн. 00 коп., тому суд відмовляє у задоволенні й цих вимог.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 01.12.2014 у розмірі 19173 грн. 39 коп..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 19173 грн. 39 коп. - заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1282 грн. 27 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в ) 19173 (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят три) гривні 39 коп. - заборгованості за кредитним договором б/н від 01.12.2014 та 1282 (тисяча двісті вісімдесят дві) гривні 27 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складено 14.05.2021.

Суддя: