ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/4698/19
провадження: 22-ц/819/972/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Вейтас І. В.,

Радченко С. В.,

секретар Дундич А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», поданою адвокатом Безушко Вікторією Валеріївною на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року у складі головуючого судді Данилевського М.А. повний текст рішення складено 10 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позову до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів іпотеки недійсними та виключення запису з реєстру іпотек.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 22 лютого 2008 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № строком на сім років, за умовами якого вона начебто отримала кредит у розмірі 130 000,00грн. на особисті потреби зі сплатою за користування кредитними коштами 13,40% на рік. В цей же день у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 645, посвідчений приватним нотаріусом Негра Л.А., предметом якого є належна позивачці на праві власності 1/4 частина будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, 13 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та нею було укладено договір №0, за умовами якого вона начебто отримала кредит у сумі 20 800,00 доларів США на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості з терміном повернення до 13 червня 2018 року та сплати процентів за користування кредитом. В цей же день у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки № 2135, посвідчений приватним нотаріусом Маршаловою М.В., предметом якого є належна ОСОБА_4 на праві власності нерухоме майно трикімнатна квартира АДРЕСА_2 .

При розгляді справи за позовами відповідача, ПАТ «УкрСиббанк», про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаними кредитними договорами, судом було встановлено, що вказані кредитні договори позивач не підписувала, грошові кошти за ними не отримувала, а тому обов`язок щодо їхнього повернення в неї відсутній. На цих підставах в задоволенні вимог банку було відмовлено.

Посилаючись на те, що оспорювані договори іпотеки укладені в забезпечення виконання кредитних договорів, які рішеннями судів визнані неукладеними, що суперечить вимогами цивільного законодавства щодо застави майна та частини 4 статті 3 Закону України «Про іпотеку», просила суд:

- визнати недійсним договір іпотеки № 645 від 22 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Негра Л.А. за №6651127 та виключити запис з реєстру іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, а саме житловий будинок, загальною площею 103,2кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- недійсним договір іпотеки № 2135 від 13 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Маршаловою М.В за №7389175 та виключити запис з реєстру іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки №645 від 22 лютого 2008 року укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Негрою Л.А. за №6651127.

Виключено запис з реєстру іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, а саме житловий будинок, загальною площею 103,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , номер РПВН: 16593372, реєстраційні номери обтяження: 6651256 та 6651127.

Визнано недійсним договір іпотеки №2135 від 13 червня 2008 року укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Маршаловою М.В за №7389175.

Виключено запис з реєстру іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , номер РПВН: 23486819 реєстраційні номери обтяження: 7389175 та 7389192.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорювані договори іпотеки, які укладалися в забезпечення виконання кредитних договорів, які є неукладеними, суперечать вимогами цивільного законодавства щодо застави майна та частини 4 статті 3 Закону України «Про іпотеку», а тому в силу вимог частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України є недійсними. Відмовляючи у застосуванні позовної давності, про застосування якої заявлено Банком під час розгляду справи, суд першої інстанції виходив з того, що природа заявленого позову про визнання іпотечних договорів недійсними з метою усунення перешкод у здійснені права власності майном, яке обтяжено іпотекою, свідчить про те, що зазначений позов є негаторним, а тому строк позовної давності не підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «УкрСиббанк», вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про недійсність оспорюваного правочину, на думку скаржника, суд першої інстанції на підставі доказів поданих сторонами, дійшов до хибного висновку, що оспорювані іпотечні договори є недійсними, оскільки питання щодо дійсності підписів на договорах іпотеки не вирішувалось експертами, тому слід вважати, що такі договори іпотеки були дійсно укладеними. Зазначивши, що спірні договори іпотеки містять всі істотні умови, підписані сторонами та посвідченні приватними нотаріусами, у зв`язку з чим висновок суду щодо недійсності договорів не відповідає матеріалам справи та вимогам закону. Крім того, скаржником зазначено, що ОСОБА_1 деякий час виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами та сплачувала платежі по поверненню Банку кредитних коштів та відсотках за користування кредитом, що підтверджується наданими суду копіями довідок-розрахунків заборгованості.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петряєва В.В. надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, в якій він просив у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Від представника АТ «УкрСиббанк» Платоновича М.Г. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Банку.

Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було підписано договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануітетної схеми погашення), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 130 000.00грн. з кінцевим терміном повернення кредиту в повному обсязі не пізніше 20 лютого 2015 року. За користування кредитом була встановлена процентна ставка в розмірі 13.40% річних за перші 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягав перегляду відповідно до умов Договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0, 22 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Виходцевою Л.А. та зареєстрований в реєстрі за реєстраційним № 645, за умовами якого зазначені особи передали Банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 .

В той же день приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Виходцевою Л.А. накладена заборона відчуження предмету іпотеки до припинення договору іпотеки.

22 лютого 2008 року реєстратором - приватним нотаріусом Негра Л.А., на підставі вказаного вище договору іпотеки, внесені відомостей до Державного реєстру Іпотек, реєстраційний номер обтяження 6651256 та відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6651127.

13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було підписано договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануітетної схеми погашення), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 20 800.00доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту в повному обсязі не пізніше 13 червня 2018 року. За користування кредитом була встановлена процентна ставка в розмірі 14.50% річних за перші 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягав перегляду відповідно до умов Договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0, 13 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. та зареєстрований в реєстрі за реєстраційним № 2135, за умовами якого ОСОБА_4 передав банку в Іпотеку трикімнатну квартиру, розташовану у АДРЕСА_4 .

В той же день приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. накладена заборона відчуження предмету іпотеки до припинення договору іпотеки, та внесені відомості до Державного реєстру Іпотек, реєстраційний номер обтяження 73891192 та відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого май, реєстраційний номер обтяження 7389175.

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотеркодавець, ОСОБА_4 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого ВРАЦС Голопристанського РУЮ Херсонської області 13 жовтня 2009 року.

Після його смерті заведена спадкова справа №132/2010, що підтверджується інформаційною довідкою нотаріуса від 15 січня 2019 року. Позивачка, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 липня 2012 року у справі №2108/2-816/2011 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набуло чинності та рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 липня 2012 року у справі № 2108/2-631/2011 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набуло чинності, встановлено, що кредитні договори №0 від 22 лютого 2008 року та №0 від 13 червня 2008 року є неукладеним, а тому, оспорювані договори іпотеки, які укладалися в забезпечення виконання зазначених кредитних договорів, є недійсними.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини четвертої статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 липня 2012 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволені позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року.

Вказаним рішенням встановлено, що кредитний договір №0 від 13 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 не укладався, оскільки, згідно висновку почеркознавчої експертизи проведеної в рамках кримінальної справи про притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 2 статтею 367 КК України ОСОБА_6 (начальника Голопристанського відділення ТТ №236 АКІБ «УкрСиббанк), підписи на вказаному кредитному договорі виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 липня 2012 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволені позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 22 лютого 2008 року.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 кредитний договір №0 від 22 лютого 2008 року не підписувала, грошових коштів по ньому не отримувала, що підтверджується висновком експерта НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області за № 2083 від 12 листопада 2010 року, проведеної в рамках кримінальної справи про притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 2 статтею 367 КК України ОСОБА_6 (начальника Голопристанського відділення ТТ №236 АКІБ «УкрСиббанк).

Вказані рішення Банком у встановленому законом порядку не оскаржувалися, набрали сили та є чинними на час розгляду даної справи судом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Отже встановивши, що кредитні договори №0 від 22 лютого 2008 року та №0 від 13 червня 2008 року позивачем не підписувалися, що встановлено рішеннями суду у цивільних справах, які набрали законної сили, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані договори є неукладеними, тобто у сторін не виникли взаємні права та обов`язки за вказаними договорами.

Оскільки оспорювані договори іпотеки укладені в забезпечення виконання кредитних договорів, які є неукладеним, вони суперечать вимогам цивільного законодавства щодо застави майна та частини 4 статті 3 Закону України «Про іпотеку». А отже в силу вимог , частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України є недійсними.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 305/1180/15-ц (провадження № 14-82цс18).

Враховуючи, що дійсність договорів іпотеки вирішувалась судом першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, а саме з підстав неможливості забезпечення іпотекою неукладених кредитних договорів, посилання в апеляційній скарзі на не з`ясування судом питання про дійсність підписів на договорах іпотеки не має значення для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішеннями судів у справах про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 кредитні договори недійсними або нікчемними не визнавалися, а тому, на думку апелянта, відсутні і підстави для застосування наслідків недійсності правочину, шляхом визнання іпотеки недійсною висновків суду не спростовують.

Рішеннями судів у справах про стягнення кредитної заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала кредитні договори, а отже вказаними рішеннями спростований факт укладення правочину між Банком та ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у праві №145/2047/16-ц, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. При цьому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Отже звернення з окремим позовом про визнання не укладеного правочину недійсним не є належним способом захисту порушеного права позивача.

Також не є належним способом захисту права чи інтересу позивача позовна вимога про визнання правочину нікчемним, якщо недійсність такого правочину встановлена законом.

Доводи апелянта про те, що неможна визнати недійсним договір після його часткового виконання, із посиланням на часткове виконання ОСОБА_1 кредитних договорів висновків суду також не спростовують, оскільки предметом даного спору є дійсність договорів іпотеки, відомості про виконання яких, часткове чи повне, в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості що саме ОСОБА_1 здійснювалося часткове погашення заборгованості по кредитним договорам.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, а також заперечення відповідача, позивач, будучи власником частини нерухомого майна, переданого в іпотеку, та спадкоємцем іпотекодателя, звернулася з даним позовом з метою усунення перешкод у користуванні нею, належним їй нерухомим майном, яке перебуває в іпотеці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна давність у даному випадку не підлягає застосуванню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 02 червня 2021 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: І. В. Вейтас

С. В. Радченко