Єдиний унікальний номер 229/964/21
Номер провадження 2/229/423/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.,

за участю секретаря судового засідання Білик О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання недійсним договору по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 25 лютого 2021 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання недійсним договору по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням.

У позовній заяві, позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником 157/1000 частини нежитлового приміщення, загальною площею 25,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 15 лютого 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням. Відповідно до договору відповідач надає позивачу в строкове користування земельну ділянку площею 0,0019 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розміщена під вбудованим нежитловим приміщенням для обслуговування та експлуатації вбудованого приміщення аптеки.

Відповідно до п. 1 договору плата за надану у користування частку земельної ділянки вноситься у вигляді орендної плати. Таким чином, договір за своєю правовою природою є договором оренди земельної ділянки. Зі змісту договору випливає, що в оренду надана умовна доля земельної ділянки прибудинкової території багатоповерхового будинку, у складі якого є нежитлове приміщення, що знаходиться у власності ОСОБА_1 . Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не винесені. Позивач вважає зазначений договір земельної ділянки таким, що укладений з порушенням чинного законодавства, оскільки в договорі не

зазначений об`єкт оренди, в зв`язку з чим просить визнати його недійсним.

01 березня 2021 року провадження по справі було відкрито та по справі призначено підготовче судове засідання на 22 березня 2021 року (а.с.16-17).

22 березня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що через невизначеність питання надання в оренду земельних ділянок під окремими приміщеннями в багатоповерхових житлових будинках, фінансову неспроможність виконання робіт з поділу території мікрорайону (кварталу), а також відсутність правил та порядку розподілу території житлового кварталу було розроблено та затверджено рішенням Дружківської міської ради №5/46-4 від 16.06.2010 «Тимчасовий порядок визначення частки земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні власників (наймачів) вбудованих у будівлю нежитлових приміщень». Зазначений договір по платі за землю не є договором оренди землі, а слугує лише підставою для розрахунку плати за користування землею, яка вираховується у розмірі орендної плати. Просить у позові відмовити (а.с.24-25)

Ухвалою Дружківського міського суду від 08 квітня 2021 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 22 березня 2021 року (а.с.31-32).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи буз її участі (а.с.37).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав клопотання слухати справу без його участі, просив в своїх письмових запереченнях в задоволенні позову відмовити (а.с.36).

З огляду на це, суд на підставі ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суда доказів, без фіксації судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до договіру купівлі-продажу від 14 серпня 2006 року ОСОБА_1 належить 157/1000 частин вбудованого приміщення аптеки, загальною площею 25,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

15 лютого 2013 року між землевласником Дружківською міською радою та користувачем ОСОБА_1 був укладений договір №121 по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням, відповідно до якого землевласник на підставі рішення Дружківської міської ради від 30 січня 2013 року № 6/29-11 надає користувачу частку земельної ділянки під вбудованим нежитловим приміщенням для обслуговування та експлуатації вбудованого приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , а користувач зобов`язується вносити плату за надану у користування частку площею 0,0019 га. у вигляді орендної плати (а.с.8-9).

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.1.10. статті 9 Податкового кодексу України (в редакції на час укладення договору) плата за землю відносилася до загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 14.1.147 статті 14 цього Кодексу плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Оскільки законодавство, чинне на момент укладання договору між сторонами, передбачало тільки два види плати за землю земельний податок та орендна плата, то суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами цивільно-правовий договір був направлений на отримання від користувача орендної плати за земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладання договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладання договору) істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід`ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Відповідно до п. 4.4 Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, затвердженого спільним наказом Держкомзему, Держжитлокомунгоспу, Держкоммістобудування та Фонду держмайна України від 05.04.1996 р. № 31/30/53/396, частка власності (користування) земельної ділянки кожного власника квартири (квартир) чи нежитлового приміщення у спільній частковій власності визначається відношенням загальної площі квартири (квартир) чи нежитлових приміщень, що перебувають у його власності, до спільної площі всіх квартир і нежитлових приміщень будинку. Виділення частки земельної ділянки власникам квартир і нежитлових приміщень в натурі та їх окреме відчуження не допускається. Право власності (користування) на прибудинкову територію (земельну ділянку) кожного співвласника будинку визначається у свідоцтві про право власності на частину будинку у вигляді відповідної частки.

Відповідно до ст. 42 Земельного Кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладання договору) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку неможливо, оскільки неможливо створити об`єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна, - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка». Частина (частка) земельної ділянки не може бути об`єктом оренди землі, оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктом оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній та державній власності, а отже, укладання договору оренди землі можливе лише на земельну ділянку із зазначенням у ньому всіх часток, що належать до неї, та відповідно всіх орендарів.

Крім цього, у порушення ст. 15 Закону України «Про оренду землі», у спірному договорі від 10 жовтня 2011 року відсутні невід`ємні його частини - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом, що є безумовною підставою для визнання договору недійсним.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для визнання договору по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням від 15 лютого 2013 року, укладеного між Дружківською міською радою та ОСОБА_1 недійсним.

Керуючись ст..ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,258,264,265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Териториальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання недійсним договору по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням задовольнити

ОСОБА_2 недійсним договір № 121 від 15 лютого 2013 року по платі за землю під вбудованим нежитловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0019 га, укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційнний номер НОМЕР_1 ) та Дружківською міською Радою і зареєстрований в Управлінні житлового та комунального господарства Дружківської міської ради від 15 лютого 2013 року № 121.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після оголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті 13 травня 2021 року.

Суддя: А.Л. Гонтар