єдиний унікальний номер справи 531/1819/20
номер провадження 2/531/69/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря - Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Карлівської міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що дана квартира була надана йому та його сім`ї, відповідно до рішення №176 протоколу №8 засідання виконавчого комітету Карлівської міської Ради народних депутатів від 30 серпня 1994 року. Позивач, разом зі своєю сім`єю, добросовісно заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном понад двадцять років.

У судове засідання позивач та його представники не з`явилися, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити.

Від відповідача до суду надійшло клопотання, про розгляд справи без участі їх представника, щодо вирішення справи покладалися на розсуд суду.

Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи із змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно із ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Карлівської міської Ради народних депутатів №176 від 30 серпня 1994 року «Про розподіл квартир у новозбулованому будинку по АДРЕСА_1 » вирішено затвердити спільне рішення адміністрації і профкому Октябрського цукрокомбінату - Про розподіл квартир у новозбудованому будинку по АДРЕСА_1 , однокімнатна, житлова площа 17,44 кв.м. сім`ї ОСОБА_1 , склад сім`ї - 3 чол., з квартирного обліку знімається (а.с.9).

Позивач та члени його сім`ї проживають у спірній квартирі та оплачують комунальні послуги, що підтверджується наданими до суду копіями квитанцій (а.с.11-15).

Факт добросовісного, відкритого, безперервного проживання сім`ї позивача у квартирі АДРЕСА_1 також письмово підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд вважає, що позивач та члени його сім`ї починаючи з 30 серпня 1994 року добросовісно, відкрито безперервно користуються, нерухомим майном у виді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на яке просить визнати право власності.

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 28 серпня 2020 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , встановлено, що ринкова вартість квартири - становить 121110,00 грн. (сто двадцять одна тисяча сто десять гривень) (а.с.10).

Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Тому, в даному випадку можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності є добросовісним.

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права власності.

Таким чином, судом вважає, що позивачем доведено обставини, необхідні для набуття права власності, які перелічені положеннями ст.344 ЦК України.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги всі докази подані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9-13, 17, 81, 200, 206, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Черняєва