Справа № 181/144/19
Провадження № 2/188/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує, Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Олійник В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Межівської селищної ради як представницького органу територіальної громади смт Межова, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю, визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету про передачу земельної ділянки у приватну власність, повернення частки земельної ділянки та внесення змін до Державного земельного кадастру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач 1), Межівської селищної ради як представницького органу територіальної громади смт Межова Межівського району Дніпропетровської області (далі відповідач 2), ОСОБА_5 (далі відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі третя особа), про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю, визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету про передачу земельної ділянки у приватну власність, повернення частки земельної ділянки та внесення змін до Державного земельного кадастру.

В обгрунтування зміненого у зв`язку із збільшенням позовних вимог позову позивачка зазначала, що 15 травня 2002 року за договором купівлі-продажу вона придбала у ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебувала у власності Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. За рішенням Межівської селищної ради від 19 червня 2002 року за № 23-3/ХХІУ «Про земельні ділянки» земельна ділянка площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із зміною власника будинку була вилучена у ОСОБА_6 та надана позивачці для обслуговування житлового будинку.

Позивачка стверджує, що з моменту купівлі житлового будинку вона регулярно сплачувала земельний податок за користування земельною ділянкою площею 0,07 га.

Позивачка з метою приватизації вказаної земельної ділянки 04.04.2017 звернулася до Межівської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), призначеної для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Цим рішення на позивачку був покладений обов`язок за власний рахунок замовити виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в організаціях, які мають відповідні дозоли (ліцензії) на виконання таких робіт.

Позивачка звернулася до ТОВ «Земельне право». яке має таку ліцензію. Працівники ТОВ «Земельне право» склали схему розташування земельної ділянки позивачки та суміжної з нею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , після чого позивачці стало відомо, що площа земельної ділянки, якою вона фактично користується, становить 0,05 га. Позивачка вважає, що частина наданої їй у користування земельної ділянки площею 0,02 га перейшла до відповідача 1 і увійшла до складу земельної ділянки площею 0,15 га, на яку був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Мж № 001009, виданий 08 грудня 1994 року, для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка наголошує, що лише після отримання повідомлення Межівської селищної ради від 28 липня 2017 року дізналася про порушення її прав, як землекористувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а про осіб, які, на її думку, порушили її право, їй стало відомо 28.08.2018 після отримання на запит адвоката копії рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради про передачу у приватну власність відповідачу 3 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , та отримання 07.12.2018 копії державного акту на цю ж земельну ділянку відповідачу 1, і рахує перебіг позовної давності з 28.07.2017.

Позивачка вказує, що з п. 23 додатку до рішення № 43 виконавчого комітету Межівської селіщної ради Дніпропетровської області вбачається, що право на приватизацію земельної ділянки площею 0,14 га за адресою: АДРЕСА_2 надавалося відповідачу 3, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , тому позивачка визначила такий склад відповідачів.

Посилаючись на норми ст. ст.17, 22, 23, 30, 67 Земельного кодексу (далі ЗК) 1991 року, ст.ст. 95, 152, ч.1 ст. 155, ч.5 ст.158 ЗК України 2001 року, п. 10 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, позивачка просить суд:

визнати недійсним державний акт серії ДП Мж №001009, виданий 08 грудня 1994 року відповідачу 1 на право приватної власності на землю, за яким йому надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована на території Межівської селищної Ради смт Межова для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстрований в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 40;

визнати протиправним та скасувати п. 23 рішення № 43 виконавчого комітету Межівської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 06.04.1994 в частині передачі безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельної ділянки площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_2 ОСОБА_5 ;

визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради народних депутатів № 183 від 22 грудня 1993 року, яким ОСОБА_3 надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0.15 га;

зобов`язати ОСОБА_3 повернути у її користування земельну ділянку площею 0,02 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести зміни до Державного земельного кадастру, виключивши з нього дані про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0.15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

Відповідач 1 надав відзив на позов, у якому позов не визнав, пославшись на таке.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 виконавчий комітет Межівської селищної ради народних депутатів 22 грудня 1993 року прийняв рішення за № 183 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», згідно з яким відповідачу 1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель та споруд (присадибна ділянка) у розмірі 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що відводиться(передається) у власність відповідачу 1 від 08 грудня 1994 року інженером-землевпорядником ОСОБА_7 в присутності спеціаліста землевпорядника відділу по земельних ресурсах Межівської районної державної адміністрації Ковтун В.М., представника Межівської ради народних депутатів Тютченко М.М., землекористувача (землевласника) ОСОБА_3 , суміжних землекористувачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 встановили в натурі межі земельної ділянки, що відводилася у приватну власність загальною площею 0,15 га, із них ріллі о,оо6 га. Розміри і місцезнаходження земельної ділянки показано на кресленні, що прикладається до акту.

3аперечень з боку представників при встановленні меж не надходило. На цьому акті є підписи всіх членів комісії і суміжних землекористувачів, в тому числі і ОСОБА_10 .

Відповідач 1 стверджує, що при встановленні меж вказаної земельної ділянки розбіжностей в даних про розміри земельної ділянки, яка надавалася йому у власність, не виявлено і спір щодо меж в натурі з сусіднім землекористувачем ОСОБА_10 був відсутній.

На підставі цієї документації відповідачу 1 08 грудня 1994 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю за вказаною адресою площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 40.

На підставі аналізу діючого на час приватизації відповідачем 1 цієї земельної ділянки законодавства України відповідач 1 зробив висновок, що державний акт на право приватної власності на землю серії ДП № 001009, виданий йому на підставі рішення № 183 виконкому Межівської селищної Радою народних депутатів від 26 грудня 1992 року за реєстраційним номером 40 про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідає діючому земельному законодавству України, оскільки розміри зазначеної у ньому ділянки співвідносяться з розміром ділянки, зазначеним у рішенні, на підставі якого його було видано, отже відповідач 1 законно користується земельною ділянкою у розмірі, який відповідає цим документам.

Третя особа надала письмові пояснення, у яких за наявною інформацією в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею станом на 01.01.2013 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Мж № 001009, номер реєстрації 40 від 08 грудня 1994 року.

Третя особа вважає, що зазначена однією з позовних вимог позивачкою зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести зміни Державного земельного кадастру, виключивши з нього дані про право власності ОСОБА_3 на вказану земельну є безпідставною та не підлягає задоволенню, тому що:

по перше, в цій судовій справі Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області залучено як третя без самостійних вимог, а не відповідач;

по друге, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності і земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До Державного земельного кадастру в поряду інформаційної взаємодії надходить інформація про припинення прав власності від суб`єктів державної реєстрації прав згідно зі ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр»;

по третє, позивачкою не надано жодного підтвердження щодо наявності у Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні позивачка підтримала позов.

Відповідач 1 позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві, та відсутності доказів зміни саме ним меж суміжних земельних ділянок.

Відповідач 3 та представники відповідача 2 і третьої особи в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши заяви по суті позивачки, її представника, відповідача 1 та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 виконавчий комітет Межівської селищної ради народних депутатів 22 грудня 1993 року прийняв рішення за № 183 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», згідно з яким відповідачу 1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель та споруд (присадибна ділянка) у розмірі 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що відводиться(передається) у власність відповідачу 1 від 08 грудня 1994 року інженером-землевпорядником ОСОБА_7 в присутності спеціаліста землевпорядника відділу по земельних ресурсах Межівської районної державної адміністрації Ковтун В.М., представника Межівської ради народних депутатів Тютченко М.М., землекористувача (землевласника) ОСОБА_3 , суміжних землекористувачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 встановили в натурі межі земельної ділянки, що відводилася у приватну власність загальною площею 0,15 га, із них ріллі о,оо6 га. Розміри і місцезнаходження земельної ділянки показано на кресленні, що прикладається до акту.

3аперечень з боку представників при встановленні меж не надходило. На цьому акті є підписи всіх членів комісії і суміжних землекористувачів, в тому числі і ОСОБА_10 , користувача земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебувала у власності Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області.

15 травня 2002 року за договором купівлі-продажу позивачка придбала у ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, яка перебувала у власності Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. За рішенням Межівської селищної ради від 19 червня 2002 року за № 23-3/ХХІУ «Про земельні ділянки» земельна ділянка площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із зміною власника будинку була вилучена у ОСОБА_6 та надана позивачці для обслуговування житлового будинку.

Позивачка з метою приватизації вказаної земельної ділянки 04.04.2017 звернулася до Межівської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), призначеної для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Цим рішення на позивачку був покладений обов`язок за власний рахунок замовити виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в організаціях, які мають відповідні дозоли (ліцензії) на виконання таких робіт.

Позивачка звернулася до ТОВ «Земельне право». яке має таку ліцензію. Працівники ТОВ «Земельне право» склали схему розташування земельної ділянки позивачки та суміжної з нею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , після чого позивачці стало відомо, що площа земельної ділянки, якою вона фактично користується, становить 0,05 га.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що частина наданої їй у користування земельної ділянки площею 0,02 га перейшла до відповідача 1 і увійшла до складу земельної ділянки площею 0,15 га, на яку 08 грудня 1994 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Мж № 001009 для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновок судової земельно-технічної експертизи № 4401/4402-19 від 01.09.2020, призначеної за клопотанням позивачки, також не підтвердив зазначених доводів позивачки.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відмову в позовних вимогах.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати позивача залишаються на ньому.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 , Межівської селищної ради, адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 9, смт Межова Межівського району Дніпропетровської області, поштовий індекс 52900, ідентифікаційний код юридичної особи 04538428, ОСОБА_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, адреса місця знаходження: проспект О.Поля,2, м.Дніпро, поштовий індекс 49004 про визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю, визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету про передачу земельної ділянки у приватну власність, повернення частки земельної ділянки та внесення змін до Державного земельного кадастру відмовити.

Судові витрати залишити на позивачеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда