Справа № 570/5553/19
Номер провадження 2/570/91/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Курганської О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання частково недійсними рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, свідоцтв про право на спадщину за законом, договору дарування та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

28 листопада 2019 року позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в якій просить:

-визнати частково недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Ровенскої районної ради від 11 листопада 1987 року в частині видачі свідоцтва ОСОБА_5 з розміром долі - 1 в частині 1/2 частки та Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року видане ОСОБА_5 ;

-визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом Р.№2-441 від 22 червня 2007 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 1/2 частині кожному в розмірі часток по 1/4 частині кожному на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ;

-визнати частково недійсним Договір дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , укладений 24 жовтня 2021 року №1007, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк Ф.П., в розмірі частки 1/4;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 та витребувати 1/4 частину цього житлового будинку у ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з моменту народження і по даний час проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодних документів на даний будинок він ніколи не бачив, всіма питаннями щодо документів на будинок займались його батьки.

У вказаному будинку також проживала його баба - ОСОБА_6 , яка померла коли він був неповнолітнім.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 . На день смерті батька у вказаному будинку проживав він з своєю сім`єю та його батьки.

22 червня 2007 року він та його мати отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожному, у якому вказано, що право власності на успадкований житловий будинок з надвірними будівлями спадкодавцю належало на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Рівненської районної ради народних депутатів Рівненської області від 30 листопада 1987 року.

Влітку 2018 року йому випадково стало відомо, що його матір ОСОБА_4 подарувала свою 1/2 частину будинку його брату - ОСОБА_2

Отримавши 03 червня 2019 року Архівний витяг Архівного відділу Рівненського району Рівненської області за №354/04-01 він дізнався про те, що свідоцтво про право особистої власності від 30 листопада 1987 року його батькові було видане на підставі рішення Рівненської районної ради народних депутатів Рівненської області №339 від 11 листопада 1987 року.

Окрім цього, йому стало відомо, що згідно даних погосподарської книги по с. Малий Олексин за 1974-1976 року міститься запис про господарство ОСОБА_6 , до складу якого входила 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

24 жовтня 1969 року його баба ОСОБА_6 залишила заповіт, за яким усе своє майно заповіла йому, ОСОБА_1 . Про вказаний заповіт він дізнався лише 07 листопада 2019 року отримавши його дублікат. Після цього, серед старих сімейних фотографій він знайшов лист виконавчого комітету Шпанівської сільської ради №626 від 08 серпня 1978 року, в якому вказано, що він своєчасно прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_6 .

Однак, його батьки документів про право на спадщину на його ім`я не отримали та ніколи не повідомляли про його права на спадщину.

Вважає, що рішення виконавчого комітету Ровенскої районної ради від 11 листопада 1987 року, Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року, Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , Договір дарування, укладений 24 жовтня 2021 року №1007, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порушують його права, як власника 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яку він успадкував після ОСОБА_6

24 січня 2020 року відповідачі подали відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якій просять в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

В обґрунтування заперечень на позовні вимоги посилаються на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_6 на день її смерті належала на праві особистої власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, заповіт на який посилається позивач є нікчемним, оскільки при його складанні не дотримано вимог закону, а саме в ньому не вказано місце та час його складання, він не погоджений із співвласниками майна, яке заповіла ОСОБА_6 , його посвідчила посадова особа не наділена на це повноваженнями. Окрім цього, позивач пропустив строк позовної давності для захисту своїх прав в суді.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який був допитаний за правилами свідка, позов підтримав та давши суду показання аналогічні за змістом обґрунтуванню викладеному в позовній заяві, просив її задоволити. Окрім цього, позивач наголосив на тому, що він не знав про існування заповіту складеного на його користь ОСОБА_6 , його дублікат отримав лише 07 листопада 2019 року. Дублікат заповіту від 26 грудня 1978 року та лист Шпанівської сільської Ради за №626 від 08 серпня 1978 року він випадково в 2019 році знайшов у себе вдома серед старих фотографій, а тому вважає, що строк звернення до суду пропустив з поважних причин.

Представник позивача позицію довірителя підтримала повністю просила визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та задоволити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, пославшись на обґрунтування заперечень викладенні у відзиві на позов, просив в його задоволенні відмовити. Додатково пояснив, що позивач весь час знав про існування заповіту ОСОБА_6 та весь час з цього приводу вів суперечки із батьками.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 позицію довірителя повністю підтримав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі так як його позов безпідставний та поданий із пропуском строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі.

Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що вона є двоюрідною сестрою позивача та відповідача ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_4 є її тіткою, а ОСОБА_6 її бабою. ОСОБА_6 до смерті жила в тому ж будинку що і позивач, відповідач ОСОБА_2 та їх батьки. Цей будинок знаходиться в с. Малий Олексин Рівненського району Рівненської області. Чи складала ОСОБА_6 заповіт їй нічого не відомо.

Ознайомившись з позовною заявою та відзивом на неї, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та його представника, показання свідка, дослідивши докази, суд приходить до наступного.

24 жовтня 1969 року ОСОБА_6 склала заповіт, який цього ж дня був нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Шпанівської сільської Ради депутатів трудящих Ровенского району Ровенской області (на даний час Рівненський район Рівненської області) та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №46, що підтверджено копією дубліката заповіту, виданого 26 грудня 1978 року та копією дубліката заповіту, виданого 31 жовтня 2019 року (а.с. 22, 23). Вказаним заповітом ОСОБА_6 заповіла все своє майно своєму внуку ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу України РСР (далі по тексту ЦК УРСР) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого повторно Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 06 червня 2019 року (а.с. 10).

Згідно положень ст. 525 ЦК УРСР в день смерті спадкодавця відкривається спадщина на його майно.

На день смерті, ОСОБА_6 на праві приватної власності належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина вказаного будинку належала ОСОБА_5 , який мав склад сім`ї: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сини. Вказане підтверджується: копіями архівних довідок №260/04-01 і №259/04-01 від 15 квітня 2019 року, витягом із Погосподарської книги за 1974-1976 роки та показаннями свідка ОСОБА_9 (а.с. 8, 9, 114-118).

Як вбачається із копії Довідки №626, виданої ОСОБА_1 08 серпня 1978 року виконавчим комітетом Шпанівської сільської Ради народних депутатів Ровенського району Ровенської області для подання в Ровенську нотаріальну контору (далі по тексту - Довідка №626 від 08 серпня 1978 року), він своєчасно прийняв спадкове майно померлої ОСОБА_6 , яке складається із 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в селі Малий Олексин Ровенського району Ровенської області, оскільки проживає у вказаному будинку та сплачує нараховані платежі (а.с 21).

Згідно положень ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном визнається таким, що прийняв спадщину.

Статтею 560 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звернувся, свідоцтво про право на спадщину не отримав.

11 листопада 1987 року рішенням виконавчого комітету Ровенської районної Ради народних депутатів Ровенської області №339 (далі по тексту - рішення №339 від 11 листопада 1987 року) вирішено видати ОСОБА_5 свідоцтво про право особистої власності на належний йому житловий будинок в АДРЕСА_1 в розмірі долі 1, тобто на весь будинок, в тому числі і на 1/2 частину будинку, яка належала його сину ОСОБА_1 , як спадкоємцю майна ОСОБА_6 , що підтверджено архівним витягом №354/04-01 від 03 червня 2019 року (а.с 12).

30 листопада 1987 року виконавчим комітетом Ровенської районної Ради народних депутатів Каніщеву М.І. видано свідоцтво про право особистої власності на ціле домоволодіння в АДРЕСА_1 (далі по тексту - свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року) (а.с. 14).

Відповідно до п.1, п.13 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Заступник Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. та погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 р. реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення.

Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Ровенської районної Ради народних депутатів помилково прийшло до переконання про те, що весь будинок в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , не врахувало того, що половина даного будинку належала ОСОБА_1 , та подало недостовірні відомості на затвердження виконавчому комітету Ровенської районної Ради народних депутатів.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого 12 березня 1999 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, (а.с. 11). На момент смерті ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року, йому на праві приватної власності належав цілий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , будучи сином і дружиною ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 , виданого Шпанівською сільською Радою Ровенського району Ровенської області 02 січня 1961 року (а.с. 94 на звороті) та копією свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_4 , виданого Шпанівською сільською Радою Ровенського району Ровенської області 04 лютого 1959 року (а.с. 95), а відповідно спадкоємцями першої черги за законом, проживаючи разом із спадкодавцем на момент його смерті і фактично відразу вступивши в управління та володіння спадковим майном, вважаються такими, що прийняли спадщину.

22 червня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до Рівненської районної державної нотаріальної контори із заявами (а.с. 93, заява ОСОБА_1 на звороті), в яких повідомили про те, що спадкодавцю ОСОБА_5 на день смерті на праві приватної власності належав цілий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , надали відповідне свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року та просили видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом.

22 червня 2007 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г. видано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як спадкоємцям за законом ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 з рівними долями по 1/2 частці кожному (далі по тексту - свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 червня 2007 року) (а.с. 99).

24 жовтня 2012 року ОСОБА_4 подарувала належну їй 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , що підтверджено Договором дарування, посвідченим 24 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюком Ф.П. (далі по тексту - Договір дарування від 24 жовтня 2012 року) (а.с. 161-162).

Зважаючи на викладене, рішення №339 від 11 листопада 1987 року, видане на його підставі свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 червня 2007 року порушують право позивача, як власника 1/2 частини будинку в АДРЕСА_1 , яку він прийняв у спадщину після ОСОБА_6 , однак суд приходить до переконання, що позивач за захистом свого порушеного права звернувся після спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами у відзиві.

Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень (показань) позивача він не знав про існування заповіту складеного на його користь ОСОБА_6 , не отримував 26 грудня 1978 року його дубліката, не знав про існування довідки №626 від 08 серпня 1978 року, два останніх документи він випадково в 2019 році знайшов у себе вдома перебираючи старі документи і фотографії, а відповідно лише тоді дізнався про те, що успадкував 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 після своєї баби ОСОБА_6 .

Також, до 2019 року він не вдавався до деталей, як і за ким було зареєстроване право власності на спірний будинок, оскільки оформленням відповідних документів займалась його мати ОСОБА_4 . А відповідно, оскільки до 2019 року він не знав про наявність у нього права власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , яку він успадкував після баби ОСОБА_6 та не знав про його порушення при безпідставному оформленні права власності на це майно за його батьком ОСОБА_5 , він вважає, що строк позовної давності пропустив з поважних причин і його порушене право підлягає захисту.

Вказані посилання позивача суд вважає надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Так, ОСОБА_1 до позовної заяви долучено копію Довідки №626 від 08 серпня 1978 року та копію дублікату заповіту ОСОБА_6 , виданого 26 грудня 1978 року виконавчим комітетом Шпанівської сільської Ради народних депутатів Ровенського району Ровенської області, оригінали яких нібито найдені ним у 2019 році.

Відповідно до п.4 та п.23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції УРСР № 1/5 від 19 січня 1976 року (далі по тексту - Інструкція) службові особи виконавчих комітетів зобов`язані додержувати таємниці вчинюваних нотаріальних дій.

Довідки про вчинені нотаріальні дії і документи видаються тільки громадянам, державним установам, підприємствам і організаціям, колгоспам, іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

У разі втрати документа, посвідченого або виданого службовою особою виконавчого комітету, за письмовою заявою громадян, державних установ, підприємств і організацій, колгоспів та інших кооперативних і громадських організацій, за дорученням або щодо яких вчинялись нотаріальні дії, видається дублікат втраченого документа.

Дублікат заповіту може бути виданий вказаним у заповіті спадкоємцям лише після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача. У разі смерті спадкоємців, які були вказані в заповіті, дублікат може бути виданий їх спадкоємцям після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача і померлого спадкоємця.

Зважаючи на вимоги зазначеного нормативного акту службові особи виконавчого комітету Шпанівської сільської Ради Ровенського району Ровенської області вищезгадану довідку та дублікат заповіту не могли видати жодній інші особі, окрім спадкоємця, щодо якого вчинялась вказана нотаріальна дія, а саме ОСОБА_1 , який на момент видачі дублікату заповіту, тобто 26 грудня 1978 року вже був повнолітнім і в його інтересах не могли діяти його батьки, як законні представники. Вказане повністю співпадає із поясненнями наданими суду відповідачем ОСОБА_2 , в яких він стверджує про те, що позивачу весь час було відомо про існування заповіту.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки, позивач не надав суду жодних доказів які б могли підтвердити ту обставину, що довідка №626 від 08 серпня 1978 року та дублікат заповіту від 26 грудня 1978 року були отриманні у виконавчому комітеті Шпанівської сільської Ради Ровенського району Ровенської області не ним, а іншою особою, враховуючи положення Інструкції та приймаючи до уваги пояснення відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до переконання, що зазначені документи отримані позивачем, а відповідно на момент отримання дублікату заповіту 26 грудня 1978 року він знав, що він є спадкоємцем майна своєї баби ОСОБА_6 та успадкував належну їй 1/2 частину вищевказаного житлового будинку.

Приймаючи до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 22 червня 2007 року у заяві до Рівненської районної державної нотаріальної контори вказав той факт, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 повністю належить його покійному батькові ОСОБА_5 , суд приходить до переконання, що з цього часу позивач повинен був усвідомлювати, що його право власності на 1/2 частину вказаного будинку порушене, міг дізнатись ким та коли, і вважає вказану дату початком перебігу строку позовної давності для позовних вимог щодо визнання частково недійсними рішення №339 від 11 листопада 1987 року, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2007 року та визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування після ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу положень ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки, позивач не навів жодних інших причин пропуску строку позовної давності окрім тієї, що йому не було відомо про порушення його права, яка не знайшла свого підтвердження, суд приходить до переконання про відсутність підстав вважати, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що з 22 червня 2007 року, тобто моменту коли позивач міг дізнатись про порушення свого права, до 28 листопада 2019 року, а саме дня звернення з позовною заявою до суду, пройшло більше трьох років, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання частково недійсними рішення №339 від 11 листопада 1987 року, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2007 року та визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування після ОСОБА_6 .

Оскільки, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вищеперерахованими позовними вимогами, причини пропуску такого строку не визнані судом поважними та приймаючи до уваги, що відповідачі заявили про застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні вищевказаних позовних вимог в зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання частково недійсним Договору дарування від 24 жовтня 2012 року та витребування 1/4 частини спірного будинку із володіння ОСОБА_2 є похідними від вимоги про визнання права власності на спірне майно, яка не підлягає до задоволення у зв`язку із пропуском строку позовної давності, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261-267 ЦК України, ст.ст. 10, 81, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання частково недійсними рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, свідоцтв про право на спадщину за законом, договору дарування та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04 червня 2021 року.

Сторони справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.