СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19489/17

пр. № 2/759/140/21

15 липня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головування судді Сенька М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Олійника О.В., секретаря судового засідання Щербини А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання, відновлення становища, яке існувало до порушення, стягнення моральної шкоди,

встановив:

В лютому 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав та обов`язків покупця.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2010 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2012 року вище вказане рішення скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2012 року та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2010 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

03.12.2018 року до суду подано позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про визнання права власності на квартиру, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 прийнята до провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав та обов`язків покупця. ОСОБА_12 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

29.07.2019 р. ОСОБА_1 було подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої остання просить суд, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_4 відновити становище квартири АДРЕСА_2 , яке існувало до порушення права ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , тобто до 11.06.2013 р. шляхом купівлі: кухонного гарнітуру вартість не менше 35500,00 грн. посудомийної машини вартістю не менше 6290,00 грн. пральної автомат-машини вартість не менше 14900,00 грн., газової плити вартістю не менше 4200,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди за нанесену психологічну травму та шкоду здоров`ю дитини та психіці ОСОБА_3 у сумі 35000,00 грн., стягнути з ОСОБА_4 витрати понесені позивачем по сплаті боргів ОСОБА_4 у сумі 1602,00 грн., витрати сплачені за послуги юридичного супроводження у розмірі 28000,00 грн., та сплачений судовий збір на загальну суму 1455,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 25.02.2011 р. між ОСОБА_8 та нею був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого власником квартири стала малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак після придбання спірної квартири, виливалось що відносно спірного майна є спір який перебуває на розгляді у Святошинському районному суді м. Києві. Вказала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 р. визнано квартиру АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ; визнано за ОСОБА_4 власності на частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_2 , укладений 17.07.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 976; витребувано частину квартири

АДРЕСА_2 від добросовісного набувача за договором купівлі - продажу від 25.02.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1331 ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , та зобов`язано ОСОБА_1 , не чинити йому перешкод у здійсненні мною права користування, володіння та розпорядження вказаною вище квартирою. Крім того, зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2018 року у справі № 759/8522/17, усунено ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоди у здійсненні права володіння, користування квартирою АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 демонтувати броньовані двері у приміщенні кухні; демонтуванні металевого ящика на лічильник води та газу; ліквідуванні захаращення місць загального користування( передпокою, вбиральні та ванної кімнати); відновленні доступу до балкону, яке на даний час відповідачем не виконано. У березні 2014 р. було виконано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 р. та вселено ОСОБА_4 в спірну квартиру. Вважає що своїми діями відповідач порушує її права як законного власника спірної квартири, а тому звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.08.2019 р. основний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Гулевич Д.С., Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 , КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання недійсним договору купівлі продажу та переведення прав та обов`язків покупця та позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справа дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку було залишено без розгляду; заяву третьої особа із самостійними вимогами ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами по справі №2608/18181/12-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , Треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус КМНО Перепелиця Н.Д., Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухоме майно, КП УЖГ Святошинського району м. Києва Філія 807, ООП Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку майна та вселення було повернуто заявнику, у поверненні судового збору, згідно заяв третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 від 28.02.2019 року було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.08.2020 р. ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02.08.2019 р. в частині залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору скасовано та направлено справу для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф. від 13.11.2020 року було прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справа дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку та заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 на вимогах позову наполягали та просили задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних доказів.

Судом встановлено таке.

25.02.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 211 по АДРЕСА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 р. визнано квартиру АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_2 , укладений 17.07.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 976; витребувано частину квартири

АДРЕСА_2 від добросовісного набувача за договором купівлі - продажу від 25.02.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1331 ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , та зобов`язано ОСОБА_1 , не чинити йому перешкод у здійсненні мною права користування, володіння та розпорядження вказаною вище квартирою. Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вищевказаного вбачається, що на даний час співвласниками спірної квартири по 1/2 частині є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Враховуючи, що рішенням суду від 11.06.2013 р. яке набрало законної сили, за відповідачем ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири, підстав для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 відсутні, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4 .

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач вселився до спірної квартири на законних підставах, а саме на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2013 р., а тому підстав для задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку та виселення не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем ставиться питання про зобов`язання ОСОБА_4 відновити становище спірної квартири, яке існувало до порушення прав ОСОБА_1 , яка діє в інтересах доньки ОСОБА_3 до 11.06. 2913 р., шляхом купівлі майна: кухонного гарнітуру вартість не менше 35500,00 грн. посудомийної машини вартістю не менше 6290,00 грн. пральної автомат-машини вартість не менше 14900,00 грн., газової плити вартістю не менше 4200,00 грн.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, позивачем на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, суду не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то для обґрунтування таких вимог у позові зазначено, що внаслідок конфліктів відповідача з донькою ОСОБА_11 , остання потерпала психологічно, не хоті йти до дому, чим було нанесено значну шкоду здоров`ю як фізичному такі психологічному. Внаслідок чого позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 35000,00 грн.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При цьому на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, нею не надано суду жодного доказу. В зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, за безпідставністю.

За такого рішення судові витрати розподілу не підлягають.

Заходи забезпечення позову судом не вживались.

На підставі вказаних в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 81, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, усунення перешкод в користуванні квартирою, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання, відновлення становища, яке існувало до порушення, стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.