Справа № 367/1995/19
Провадження №2/367/1269/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шаповал О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою (житловими та допоміжними приміщеннями),

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою (житловими та допоміжними приміщеннями). В позові зазначає, що вона разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , є її колишній чоловік, відповідач по справі ОСОБА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 , складається з 4 кімнат житловою площею 32,7 кв.м. у тому числі: житлова кімната згідно технічного паспорта площею 8,1 кв.м., житлова кімната згідно технічного паспорта площею 13,5 кв.м, житлова кімната згідно технічного паспорта площею 11,1 кв.м., житлова кімната згідно технічного паспорта площею 5,3 кв.м., та допоміжних приміщень : кухня згідно технічного паспорта площею 20,5 кв.м., вбиральні згідно технічного паспорта площею 1,6 кв.м.,коридору згідно технічного паспорта площею 3,8;5,3 кв.м., ванної кімнати згідно технічного паспорта площею 3.1 кв.м., крім того квартира обладнана верандою згідно технічного паспорта площею 12,4 кв.м. Загальна площа квартири складає 79,4 кв.м.

Після розірвання шлюбу в зазначеній вище квартирі між нею, відповідачем та 3-ю особою по справі фактично склався певний порядок користування жилими кімнатами квартири. Вона з дітьми займала і на даний час займає кімнату № НОМЕР_1 площею 11,1 кв.м. та кімнату № 4 площею 13,5 кв.м. згідно технічного паспорта. Решту кімнат а саме: кімнату № НОМЕР_2 площею 8,1 кв.м. згідно технічного паспорта займає ОСОБА_3 та кімнату № 9 площею 5,3 кв.м. згідно технічного паспорта займає відповідач ОСОБА_2 .

Проте на сьогоднішній день через невизначеність порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , виникають постійні сварки із відповідачем та непорозуміння, що призводить до конфліктів, щодо порядку користування та володіння квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 постійно зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на психіку, розвиток та виховання неповнолітніх дітей, відповідач постійно створює конфліктні ситуації, які нерідко переростають у сварки, в останній раз перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 07.03.2019 року відповідач вибив замок від вхідних дверей у кімнаті, яку вона займає з дітьми. З цього приводу та інших конфліктних ситуацій вона неодноразово зверталася до Ірпінського ВП ГУ НП у Київській області.

Вважає, що відповідачем штучно створюються такі умови, що унеможливлюють її право з дітьми користуватися та володіти своєю часткою у нерухомому майні.

На даний час вона зі своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постійно проживають у вищевказаній квартирі але невизначеність порядку користування призводить до не порозумінь та конфліктів, оскільки відповідач ОСОБА_2 вважає що всі житлові приміщення квартири виключно його.

Просить суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_1 , житлову кімнату № 4 площею 13,5кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 11,1кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 ;

-виділити в користування ОСОБА_2 , житлову кімнату № 9 площею 5,3кв.м. та житлову кімнату № 2 площею 8,1кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 ;

-залишити коридор площею 8,6кв.м., кухню площею 20,5кв.м., вбиральню площею 1,6кв.м., ванну кімнату площею 3,1кв.м., коридор площею 3,8; 5,3кв.м., веранду площею 12,4кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному об`ємі.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, щодо визначення порядку користуванні спірною квартирою між ним, позивачем та ОСОБА_3 його матір`ю, яка проживає з ними в квартирі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 20.02.2014 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках загальна площа квартири становить 79,4кв.м.

Згідно витягів з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 належать на праві приватної спільної часткової власності по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , від 12.12.2013 року вказана квартира складається з: 4 кімнат житловою площею 32,7кв.м. у тому числі: житлова кімната площею 8,1кв.м., житлова кімната площею 13,5кв.м, житлова кімната площею 11,1кв.м., житлова кімната площею 5,3кв.м., та допоміжних приміщень: кухня площею 20,5кв.м., вбиральні площею 1,6кв.м., коридору площею 3,8;5,3кв.м., ванної кімнати площею 3,1кв.м., крім того квартира обладнана верандою площею 12,4кв.м; загальна площа квартири складає 79,4кв.м.

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2017 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.11.2003 року в м. Узин Білоцерківського району Київської області розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно з ст. 391 ЦК України.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Оскільки, між учасниками справи склався певний порядок користування жилими кімнатами в спірній квартирі, визначений порядок, ніким не оспорюється, суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушує права інших співвласників, виділивши в користування ОСОБА_1 , житлову кімнату № 4 площею 13,5кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 11,1кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 , тому рішення суду про встановлення порядку користування квартирою його права ніяким чином не порушить. На думку суду, позивач обґрунтовано звернулася до суду з вимогою про визначення порядку користування квартирою. Вказаний позивачем варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 356 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою (житловими та допоміжними приміщеннями) - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_1 , житлову кімнату № 4 площею 13,5кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 11,1кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 ;

-виділити в користування ОСОБА_2 , житлову кімнату № 9 площею 5,3кв.м. та житлову кімнату № 2 площею 8,1кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 ;

-залишити коридор площею 8,6кв.м., кухню площею 20,5кв.м., вбиральню площею 1,6кв.м., ванну кімнату площею 3,1кв.м., коридор площею 3,8; 5,3кв.м., веранду площею 12,4кв.м. згідно плану технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_5 судові витрати в розмірі 768,40грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза