ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/939/20

провадження № 22-ц/4809/298/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Іващенка В.М. від 03 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Світловодський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області про стягнення заборгованості по аліментам та пені за їх несвоєчасну сплату,-

встановив:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу по аліментах за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 14875,97грн. та пені по аліментах за той же період в сумі 14875,97грн. Свій позов мотивує тим, що відповідач неналежним чином виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, зазначила, що з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 14875 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень 97 копійок. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду в частині відмови їй в стягненні з відповідача пені в розмірі 14875,97грн., посилаючись на незаконність такого висновку суду.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю, оскільки на його думку суд допустив подвійне стягнення з нього вже сплачених сум на користь позивачки і не врахував доказів, наданих державним виконавцем про відсутність заборгованості по аліментам.

В судове засідання сторони не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Представник Світловодського міськрайонного ВДВС - державний виконавець Астахова О.С. надала до суду заяву (а.с. 117) про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу по аліментах, без участі представника Світловодського МВДВС. Крім того від державного виконавця до суду надійшов лист з якого вбачається, що після перерахунку нарахованих сум аліментів, починаючи з 01.07.2017 року, нараховано заборгованість у розмірі 32793,29 гривень, яку сплачено божником згідно квитанції від 28.02.2020 року. 10 березня 2020 року виконавче провадження завершено на підставі п.7 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" в зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.08.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх доходів до його повноліття.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

В позові наведений розрахунок заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що ОСОБА_2 за період з лютого 2019 року по березень 2020 року у розмірі має борг в розмірі 14875, 97 грн.. Крім того позивачка нарахувала пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі - 14875, 97 грн.

Разом з тим, із розрахунку про виплату аліментів ОСОБА_2 за виконавчим листом №401/3330/14-ц від 02.09.2014 року, який був наданий до суду державним виконавцем, вбачається, що борг по аліментах відсутній, останній платіж в сумі 32800 гривень проведено у березні 2020 року(а.с.6).

При цьому 10 березня 2020 року виконавче провадження з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 закінчене на підставі п.7 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження", про що державним виконавцем Астаховою О.С. винесено відповідну постанову.

Аналізуючи обставини справи, встановлено, що сторони між собою дійшли до певних домовленостей, а саме за умовами двосторонньої угоди(розписки) укладеної 02 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони домовились про добровільне перерахування коштів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 32800 гривень, з певним їх призначенням, а саме: аліменти за березень, квітень, травень і червень 2020 року - 5000грн.; подарунок на день народження сина - 1000грн.; кошти призначені на 14 місяців навчання сина в майбутньому, починаючи з моменту навчання - 26800 грн.(а.с.7).

Отже сума, яку державний виконавець зарахував на погашення боргу за період з лютого 2019 року по березень 2020 року в розмірі 32800 гривень, була внесена ОСОБА_2 на підставі угоди від 02 березня 2020 року в рахунок майбутніх платежів.

Оскільки державний виконавець не був повідомлений про таку угоду сторін, а ОСОБА_2 приховав дійсне призначення перерахованої суми 32800 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що борг за період з лютого 2019 року по березень 2020 року в розмірі 14875, 97 грн. відповідачем не погашено.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 боргу по аліментам в розмірі 14875,97 грн. є обґрунтованим, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

З приводу стягнення пені, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Вказана норма передбачає обов`язкову умову для настання відповідальності боржника по аліментах наявність вини у виникненні заборгованості.

Як встановлено судом, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах виникла в зв`язку з тим, що державним виконавцем помилково нараховувалися щомісячно до сплати аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість частини від доходу ОСОБА_2 як приватного підприємця, що підтверджується листами Світловодського МВДВС №15084 від 10.03.2020 року та №31775 від 02.11.2020 року(а.с.49).

Оскільки вину ОСОБА_2 у виникненні заборгованості не встановлено, підстави для нарахування пені відсутні.

Отже висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з ОСОБА_2 пені є обґрунтованим, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.06.2021

Судді:

О.А. Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич