ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/598/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ПАТ "Універсал Банк" -

Сагайдака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 01 квітня 2021 року (головуючий суддя Дзюбич В.Л., дата виготовлення ухвали не вказана) у справі № 607/19559/14-ц за заявою представника ОСОБА_1 - Олексюка Федора Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович про визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року та договору іпотеки нерухомого майна від 21 травня 2008 року,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року представник ОСОБА_1 - Олексюк Ф.Ю. звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 607/19559/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович про визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг №ВL4408 від 21 травня 2008 року та договору іпотеки нерухомого майна від 21 травня 2008 року.

В обгрунтування заяви зазначив, що 01 березня 2016 року відповідачі у справі звернулись до суду з клопотанням про застосування мораторію на відчуження нерухомого майна, однак суд не прийняв до уваги це клопотання та не застосував норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Дію мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті продовжено до 01 січня 2022 року. Просить винести додаткове рішення, яким зупинити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року по справі №607/19559/14-ц на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01 квітня 2021 року у прийнятті додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, та ухвалити додаткове рішення, яким зупинити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року по справі №607/19559/14-ц на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги це клопотання про застосування мораторію на відчуження нерухомого майна та не застосовано норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про розгляд справи не з`явилася, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник АТ «Універсал Банк» - Сагайдак В.В. заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Судом вирішено усі позовні вимоги а тому не має підстав для ухвалення додаткового рішення. Окрім цього вказав, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2019 року у даній справі не виконується у зв"язку із дією Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" а тому не має необхідності про це зазначати у рішенні суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника АТ «Універсал Банк», ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в сумі 62581 доларів 95 центів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 76,40 кв.м., житловою площею 54,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Універсал Банк`відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 31.08.2020 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2019 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення суд виходив з того, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2019 року вирішено усі позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною першою, четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції станом на 08.10.2020 рік) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першоїстатті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі №6-333цс15.

За положеннями ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до змісту поданої заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача Олексюк Ф.Ю. просив ухвалити додаткове рішення саме з підстави -"стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення".

Проаналізувавши зміст первісного та зустрічного позову, а також зміст ухваленого у справі судового рішення від 18.10.2019 року суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що судом вирішено усі позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом, а клопотання представника відповідача адвоката Олексюка Ф.Ю. від 01.03.2016 року у якому він просив позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відхилити та застосувати до правовідносин, що склались між сторонами Закон України «Про мораторій на стягнення мана громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не може вважатись, позовними вимогами, оскільки не пов`язане із вирішенням по суті виниклого між сторонами спору.

Доводи в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали.

Оскільки місцевим судом повно та всебічно з"ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.

Головуючий

Судді