Справа № 467/790/21
Провадження № 2/467/288/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.11.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою адвоката Багдасаряна Артема Юриковича, подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням
У вересні 2021 року адвокат Багдасарян Артем Юрикович звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_3 , 1994 року народження. Відповідач є онуком позивача, однак більше 10 років не проживає та не з`являється у будинку, витрати по утриманню майна не несе, особистих речей відповідача у будинку не має, участі в його ремонті не брав, податки та комунальні послуги не оплачував. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку з реєстрації знятись не бажає, внаслідок чого безпідставно зберігає за собою право на користування будинком та порушує право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй на праві власності житлом, представник позивача прохав визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
19.08.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
30.09.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та показала, що є власником даного житлового будинку. Відповідач є її внуком. Вона його зареєструвала у 2010 році, після цього він поїхав навчатися до м.Миколаєва. Після закінчення навчання відбував покарання у виді 6 років позбавлення волі та звільнився по відбуттю строку покарання у 2019 році. Після цього разом з позивачем не проживав, поїхав до м.Дніпропетровська та з того часу місце його перебування їй не відомо. Прохала позовні вимого задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзиву по справі та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників справи, свідків, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до частини четвертої статті 156 ЖКУРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 19 листопада 2007 року виконавчим комітетом Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, перебуває житловий будинок АДРЕСА_2 , яку відповідно до рішення Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області №10 від 06 листопада 2015 року було перейменовано на «Затишна» в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області. Право власності зареєстроване у Арбузинському бюро технічної інвентаризації 19.11.2007 року. Свідоцтво на право власності видане на підставі рішення виконкому Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 23 жовтня 2007 року № 53.
Як вбачається з довідки Благодатненської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 277 від 09 липня 2021 року по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачем надано також акт про непроживання від 13 липня 2021 року, складений депутатом сільської ради Гобеллою С.А. в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з якого вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 13.10.2014 року по 13.07.2021 року. Останні 2 роки місце його знаходження невідомо.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що позивач являється їй матір`ю, а відповідач племінником. Відповідач був зареєстрований у будинку з моменту отримання ним паспорту у 2016 році. Племінник після закінчення школи поїхав навчатися до м.Миколаїв на зварювальника. У подальшому був засуджений та відбував покарання у виді 6 років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі появився на деякий час у бабусі, потім поїхав до м.Дніпропетровська. З 2011 року в будинку позивача не проживав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що являється позивачу сусідкою. Вже більше 30 років проживає по АДРЕСА_1 , де й позивач. Відповідач проживав у бабусі, поки ходив до школи, тоді поїхав навчатися до м.Миколаїв, після закінчення відбував покарання у місцях позбавлення волі. Після звільнення з`явився, але не ночував. Вже 2 роки вона його не бачила.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач фактично з 2014 року і по день пред`явлення даного позову у спірному будинку не проживає понад 7 років, не є співвласником спірного житлового приміщення та членом його сім`ї, до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення не звертався, факт його реєстрації у цьому будинку створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, суд прийшов до висновку про те, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву адвоката Багдасаряна Артема Юриковича, подану в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива