Справа № 496/1057/19
Провадження № 2/496/843/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.

представників сторін - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійним договір купівлі-продажу Ѕ частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , серія та номер: 1397, виданий 31.08.2017 року, видавник: ОСОБА_9 , приватний нотаріус, ОМНО укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Визнати недійним договір купівлі-продажу 1/2 частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , серія та номер: 215, виданий 31.01.2017, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Яковлева О.М укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_6 (ІПН: НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 жовтня 1971 року її бабуся ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 . За час життя ОСОБА_11 , та ОСОБА_10 нажили майно у тому числі протягом 2005-2006 років побудували садовий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на вказаний садовий будинок було видано на ім`я ОСОБА_10 .

Позивачка вважає, що частка ОСОБА_11 як дружини ОСОБА_10 складає 1/2 частину цього садового будинку.

07 жовтня 2009 року бабуся ОСОБА_12 ЛМ. склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, вона заповіла ОСОБА_13 .

11 вересня 2013 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_12 на ОСОБА_15 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_11 .

В встановлений законом 6-місячний термін позивачка прийняла спадщину на належне померлій бабусі майно згідно заповіту, подавши державному нотаріусу Сьомої Одеської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

23 грудня 2016 року Сьомою Одеською державною нотаріально конторою було видано свідоцтво про право на спадщину до якої ввійшло Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 .

Садовий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та який фактично, частково, належав бабусі позивачки не було включено до свідоцтва про спадщину за заповітом, це сталось у зв`язку із тим, що чоловік ОСОБА_11 - ОСОБА_10 мешкав у даному будинку, та за згодою із позивачкою обіцяв залишити його їй.

У лютому 2019 року від загальний знайомих позивачка дізналась, що ОСОБА_10 без її відома реалізував садовий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав:

31.01.2017 року приватним нотаріусом Яковлєвой О.М. було посвідчено договір купівлі-продажу, садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

31.08.2017 року приватним нотаріусом Верезуб К.О. було посвідчено договір купівлі- продажу, 1/2 частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачка вважає, що ОСОБА_10 не мав право розпоряджатись майном померлої ОСОБА_11 , а саме 1/2 частини вказаного садового будинку, у зв`язку з тим, що вона мала право на спадкування цієї частки, у зв`язку з чим позивачка просить суд визнати вказані договори недійсними і визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного садового будинку.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в позовних вимогах. У відзиві відповідачі зазначають, що згідно свідоцтва про право власності на садовий будинок, право власності зареєстровано за ОСОБА_10 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_11 , а тому їм належить по Ѕ частині вказаного садового будинку. Позивачка на підставі заповіту набуває право на спадкування лише Ѕ частини спірного будинку, про те просить суд визнати недійсними два договори купівлі продажу. Відповідачі зазначають, що ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_11 є непрацездатним вдівцем, перебував на пенсії за віком, а тому незалежно від заповіту, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України спадкує належну йому частку спірного будинку як спадкоємець першої черги, а саме ѕ будинку, а позивачка має право претендувати лише на ј частину вказаного будинку. За усною домовленістю між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , останній було передано грошову суму, в рахунок сплати за відмову ОСОБА_6 від належної їй частини спірного будинку на користь ОСОБА_10 . При передачі вказаної грошової суми був присутній ОСОБА_16 .. Посилаючись на вказані обставини відповідачі просять суд відмовити у позові.

Представник позивачки в судовому засіданні на позові наполягав. При цьому пояснив, що бабуся позивачки та ОСОБА_10 з 1971 року знаходились у шлюбі та набули права власності на садовий будинок. ОСОБА_11 склала заповіт на все майно на ім`я позивачки. Після смерті ОСОБА_11 , її чоловік ОСОБА_10 успадкував Ѕ частину садового будинку. Посилаючись на те, що позивачка на підставі заповіту, після смерті бабусі успадкувала належне їй майно, просить суд визнати договори купівлі-продажу будинку недійсними та визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину садового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав. При цьому він пояснив, що придбав у ОСОБА_10 належний йому садовий будинок, розрахувався з ним, а згодом Ѕ частину продав своїй дочці. Знає від ОСОБА_10 , що останній від продажу будинку поділився грішми з ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що Ѕ частину спірного будинку вона придбала у батька. Знає зі слів ОСОБА_10 , що від продажу будинку він частину коштів віддав позивачці.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Явнюк Д.М. просив у позові відмовити, посилаючись на те, що позивачка отримала від ОСОБА_10 частину грошових коштів від продажу садового будинку, що може підтвердити свідок ОСОБА_16 .

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Сімоненко Р.О. просив у позові відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 придбала частину садового будинку у батька, щодо сплати грошових коштів ОСОБА_6 йому нічого не відомо.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до судового засідання не з`явились, хоча про час слухання справи повідомлялись належним чином, відзив на позов до суду не подали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він знав ОСОБА_10 , часто з ним спілкувався у зв`язку з чим знає від нього, що ОСОБА_10 частину грошових коштів від продажу будинку передав ОСОБА_6 .. Особисто при передачі грошових коштів не був, та яка сума коштів була передана не знає.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 25 листопада 1972 року уклала шлюб з ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 106 зворот).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З свідоцтва про право власності на садовий будинок, виданого 06 липня 2007 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради вбачається, що ОСОБА_10 належить житловий будинок, що розташований на території Дачненської сільської ради, Біляївського району, Одеської області, ОСК «Чайка», СТ «Монтажник», вул. Четверта Монтажна, 50. (т. 1 а.с. 16).

З витягу з рішення виконавчого комітету Дачненської сільської ради №87 від 24 травня 2016 року про присвоєння адреси садовому будинку вбачається, що садовому будинку, який належить ОСОБА_10 присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 60)

Враховуючи те, що вказаний садовий будинок було набуто в період шлюбу, а тому він є спільною сумісною власністю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

З заповіту посвідченого 07 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Коновальчук В.О. вбачається, що ОСОБА_11 , все своє майно, з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповідає ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 15)

ОСОБА_13 11 вересня 2013 року уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила своє прізвище на ОСОБА_15 , про що свідчить свідоцтво про шлюб (т. 1 а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (т.1 а.с. 105 зворот).

Після смерті дружини ОСОБА_10 звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після її смерті (т. 1 а.с. 104 зворот, 105) та 1 листопада 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України на 1/6 частку спадкового майна, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 . (т.1 а.с. 191)

Позивачка також звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі (т. 1 а.с. 196)

Син померлої ОСОБА_11 - ОСОБА_7 подав до Сьомої одеської державної нотаріальної контори заяву, в якій повідомив, що він як спадкоємець, який має право на обов`язкову частку після смерті матері, спадщину не приймає та на неї не претендує. (т. 1 а.с. 146 зворот, 147).

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 2016 року вбачається, що позивачка успадкувала після смерті бабусі ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року 5/12 частин квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 251). З приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спірного будинку до нотаріальної контори не подавала.

З договору купівлі-продажу від 31 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продав, а ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 придбав садовий будинок АДРЕСА_1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 54, 55). Вказане право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 59).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності вбачається, що власниками спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належить по Ѕ частині кожному: ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1397, виданий 31.08.2017 року та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 215, виданий 31.01.2017 року (т. 1 а.с. 17)

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З копії паспорта серії НОМЕР_4 виданого на ім`я ОСОБА_10 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 87), відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №925272 ОСОБА_10 було встановлено другу групу інвалідності безстроково (т. 1 а.с. 107), на час смерті дружини ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 він був непрацездатний, а тому згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України він має право на обов`язкову частку після її смерті.

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є синами ОСОБА_11 , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження (т. 1 а.с. 147, 151).

З урахуванням 3-х спадкоємців за законом, які би спадкували майно (1/2 частину спірного будинку) після смерті ОСОБА_11 в разі відсутності заповіту, а тому ОСОБА_10 як непрацездатний вдівець мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини розмір якої складає 1/6 частка від Ѕ частки садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_16 , оскільки вони не містять відомостей щодо предмету спору.

Крім цього суд не приймає до уваги відзив відповідачів про сплачу ОСОБА_10 грошових коштів позивачці за відчуження частини будинку, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки недійсність договору купівлі-продажу садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер: 215, виданий 31.01.2017, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Яковлевою О.М укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 прямо не передбачена, проте позивачка, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_11 та має право на 5/12 часток вказаного будинку заперечує проти дійсності вказаного договору, а тому суд вважає можливим визнати його недійсним, а не Ѕ його частину, як просила позивачка, оскільки Ѕ частина його не відчужувалась, а відчужувався житловий будинок вцілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки судом визнається недійсним договір купівлі-продажу відповідно до якого ОСОБА_4 набув право власності на вказаний будинок, а тому і договір купівлі-продажу Ѕ частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , серія та номер: 1397, виданий 31.08.2017 року, видавник: Верезуб К.О., приватний нотаріус, ОМНО укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також є недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (т. 2 а.с. 8)

Відповідно до листа приватного нотаріуса Верезуб К.О. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулись ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а тому вони є відповідачами по справі (т. 2 а.с. 23)

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч. 1 ст. 1223 ЦК України, передбачає право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а тому суд вважає можливим визнати за нею право власності на 5/12 часток садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог позивачці щодо визнання права власності на Ѕ частку вказаного будинку слід відмовити, оскільки вона має право на 5/12 його часток.

Керуючись ст. ст. 215, 216, 1216, 1217, 1218, 1223, 1241, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати недійсним: договір купівлі-продажу Ѕ частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , серія та номер: 1397, виданий 31.08.2017 року, видавник: ОСОБА_9 , приватний нотаріус, ОМНО укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Визнати недійним договір купівлі-продажу Ѕ частини садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , серія та номер: 215, виданий 31.01.2017, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Яковлевою О.М укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 10 жовтня 2013 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, ІПН: НОМЕР_1 ) право власності на 5/12 часток садового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 в позові до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя Л.О. Пендюра