Справа № 361/4301/20
Провадження № 2/361/794/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 січня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Удовенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., реєстровий №5494, він є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 .

30 січня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №33.

За час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 червня 2006 року відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній квартирі.

З 2017 року стосунки між ними не склалися, вони припинили сімейні відносини, позивач залишився мешкати у належній йому квартирі, а відповідач з дітьми виїхала для проживання до Республіки Польща.

08 травня 2019 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.

З 01 січня 2017 року відповідач з дітьми в квартирі не проживають, їхні речі в квартирі відсутні, комунальні послуги по утриманню квартири не сплачують.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 порушує права позивача, як власника квартири, тим що зареєстрована у належній йому квартирі, але не проживає. Нараховуються комунальні витрати на утримання квартири з урахуванням зареєстрованої відповідача ОСОБА_2 , але відповідач не несе витрат по обслуговуванню та збереженню квартири.

Крім того, позивач позбавлений права отримувати субсидію па оплату комунальних послуг.

Належна йому квартира АДРЕСА_1 , придбана позивачем 15 липня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу до шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який був укладений 30 січня 2004 року. Тому квартира належить йому на праві особистої приватної власності.

Знятися з реєстрації в квартирі у добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 обіцяла, але не знімається.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляду справи у його відсутність.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., реєстровий №5494, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.12).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2019 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с.11).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06 липня 2020 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає власник - позивач ОСОБА_1 , зареєстровані, але з 01 січня 2017 року не проживають: колишня дружина власника - відповідач ОСОБА_2 та сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виїхали для проживання до Республіки Польща. Речі, належні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартирі відсутні, комунальні послуги по утриманню квартири останні не сплачують (а.с.13).

На ім`я відповідача ОСОБА_2 видано «Картку Поляка» та «Побутову Картку», що видаються для іноземних мешканців Республіки Польщі (а.с.14).

У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 350, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський