Справа №297/831/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловими приміщеннями,-

встановив:

Адвокат Лемак Едуард Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, у вищевказаному будинку значиться зареєстрованим колишній чоловік останньої ОСОБА_2 , однак близько 8 років сторони проживають окремо. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює перешкоди у здійсненні позивачкою права користування та розпорядження своїм майном. На вимогу позивачки знятися з реєстраційного обліку, відповідач відмовився. Оскільки реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує права позивачки ОСОБА_1 на вільне користування та розпорядження будинком, як власника, а тому представник позивачки просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві (а.с. 19)

Представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак згідно прохальної частини позовної заяви, такий просить справу розглянути без його участі (а.с. 1-2).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі (а.с. 16, 20).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Так, будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , що стверджується копією Договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Кирияк К.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1-6364, та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12565775 від 20 листопада 2006 року (а.с. 6-8).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено з матеріалів справи, в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією довідки Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області №314/02-08 від 15 квітня 2021 року (а.с. 3).

Крім того, згідно довідки Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області №1039 від 19 листопада 2020 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 , значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак за вказаною адресою такий фактично не проживає (а.с. 4).

Згідно позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 , близько 8 років у такому не проживає, і таке створює перешкоди у володінні та здійсненні позивачкою ОСОБА_1 права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, шлюбу між сторонами розірвано, що стверджується копією рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року (а.с. 5).

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим в будинку АДРЕСА_1 , близько 8 років в такому не проживає, реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 порушує права останньої, як власника будинку, на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.