Провадження № 4-с/761/22/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

за участі:

скаржниці: ОСОБА_1 ,

представника боржника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними; скасування постанови; зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

В серпні 2020р. скаржниця ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд:

-визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415.

-скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження №41489415;

-відновити боржнику ОСОБА_3 , накладання арешту на кошти, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у виконавчому провадженні №41489415.

Свої вимоги скаржниця обґрунтовувала тим, що у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться матеріали виконавчого провадження №41489415, з примусового виконання виконавчого листа №2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду №761/39512/12 від 11 березня 2020р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 270,0 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

09 червня 2020р. старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак О.О. виніс постанову про зняття арешту з коштів боржника, який був накладений постановою від 20 травня 2020р., винесену в рамках виконавчого провадження №41489415.

Скаржниця вважає такі дії державного виконавця неправомірними, такими, що порушують її права та інтереси, оскільки у боржника існує заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, була змушена звернутися до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020р. призначено скаргу до розгляду.

02 вересня 2020р. держаним виконавцем подано заперечення на клопотання щодо поновлення строків для подання вказаної скарги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020р. поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з вказаною скаргою.

22 квітня 2021р. представником боржника подано заперечення на скаргу.

Скаржниця в судовому засідання скаргу підтримала та просила задовольнити, представник боржника проти скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Суб`єкт оскарження державний виконавець в судове засідання не з`явився.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення скаржниці та представника боржника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №41489415 з примусового виконання виконавчого листа №2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду №761/39512/12 від 11 березня 2020р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 270,0 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

22 лютого 2018р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №41489415.

20 травня 2020р. головним державним виконавцем Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко О.В. винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №41489415.

09 червня 2020р. старшим державним виконавцем Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_3 , що вжито відповідно постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №41489415 від 22 лютого 2018р., 20 травня 2020р., на підставі довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09 червня 2020р. про відсутність заборгованості у боржника.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 20 травня 2020р., розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 1 кварталу 2013р. по 2 квартал 2019р. становить 2 538 629,0 грн.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09 червня 2020р., розрахунок заборгованості здійснювався за період з листопада 2019р. по травень 2020р.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі по тексту - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 48 Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону, Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При зняті арешту з коштів боржника державний виконавець керувався довідкою-розрахунком від 09 червня 2020р., про відсутність заборгованості у боржника, яка вираховувалась за період з листопада 2019р. по травень 2020р., в той час, як з довідки-розрахунку від 20 травня 2020р., розмір заборгованості по сплаті аліментів у боржника за період з 1 кварталу 2013р. по 2 квартал 2019р. становить 2 538 629,0 грн.

Таким чином, державним виконавцем взято до уваги не весь період заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, з оскаржуваної постанови не вбачається, яким саме пунктом ст. 59 Закону державний виконавець керувався при зняті арешту з коштів боржника.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415 є неправомірними та вказана постанова підлягає скасуванню.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги, з урахування того, що питання про відновлення арешту на кошти боржника відноситься до обов`язків визначеними законом державному виконавцю під час здійснення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451, 452 ЦПК України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 1, 4, 18, 48, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районну відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними; скасування постанови; зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича щодо винесення постанови від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження №41489415.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича від 09 червня 2020р. про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження №41489415.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 27 квітня 2021р.

Суддя: