РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Одеса Справа №522/14224/20

Провадження №2-0/522/24/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

присяжних: Соколенка А.О., Федорова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за окремого провадження в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Заявниця просить суд визнати просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Заява мотивована тим, що 19.05.2018 року її син, ОСОБА_2 вийшов з дому та не повернувся, на телефонні дзвінки він не відповідав, куди він пішов він також не повідомив. ОСОБА_1 зверталася до органів національної поліції з метою пошуку сина та 02.07.2018 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 115 КК України (копія витягу з ЄРДР додається). До теперішнього часу слідство не встановило місце знаходження ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 просила провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Представник заінтересованої особи звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 1981 року постійно проживає та зареєстрована в у квартирі АДРЕСА_1 .

З 1987 року у згаданій квартирі також зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 , про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 16.10.1967 року було складно відповідний актовий запис №2137, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Серії НОМЕР_1 , виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.08.2020 року.

Як вказує заявниця 19.05.2018 року ОСОБА_2 вийшов з дому та не повернувся, на телефонні дзвінки він не відповідав, куди він пішов також не повідомив.

У зв`язку з зникненням ОСОБА_2 заявниця звернулася до органів національної поліції з метою пошуку сина та 03.07.2018 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 115 КК України.

До теперішнього часу слідством не встановило місце знаходження сина ОСОБА_2 ..

Актом про непроживання від 01.08.2020, посвідченим начальником ВД № 4 КП ЖКС «Портофранківський», вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 18.05.2018 року.

Як вбачається з листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 18.12.2020 року №2356/01-07 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 18.12.2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З листа ДПП УПП в Одеській області від 30.12.2020 року №26274/41/13/04/03-2020 відповідно до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» станом на 24.12.2020 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №004070 від 21.01.2018 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який відповідно до вимог ст. 221, 276 КУпАП 27.11.2019 року направлено до Приморського районного суду м.Одеси для розгляду по суті та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до листа ГУПФУ в Одеській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , як отримувач пенсії, на обліку ГУПФУ в Одеській області не перебуває та пенсію не отримує.

Як вказує заявниця, після того, як її син пішов з дому з нею зав`язків не мав, відомостей про його подальшу долю, а також місцезнаходження, у заявниці відсутні.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до положення ч. 1 ст.43 ЦПК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Вищенаведене в повній мірі відповідає висновкам, зробленим в постанові ВС/КЦС від 07.05.2018 р. у справі № 225/1297/17.

Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, врахувавши наведені докази, які є належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 81 ЦПК України, зокрема пояснення свідків та зазначені письмові докази, судом достовірно встановлено, що відомості відносно проживання та перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 2018 року відсутні.

Доказів на спростування вказаних вище обставин судом протягом розгляду справи не виявлено та не встановлено.

Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.

Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеним той факт, що відсутні відомості про місце ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дає підстави суду визнати його безвісно відсутнім.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, стст. 12, 13, 76, 81, 229, 265, 308 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 29 січня 2021 року.

Суддя: В.В. Кузнецова

Присяжні: А.О. Соколенко

І.В. Федоров