Провадження № 2/127/1856/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого суді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача - адвоката Сускової Н.П., представника відповідача - адвоката Бегейми М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просив визнати автомобіль CHEVROLET AVEO, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини спірного автомобіля в сумі 76 022 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., вартість проведення незалежної оцінки визначення ринкової вартості спірного автомобіля в сумі 500 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що спірне майно було придбано під час шлюбу, а тому воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; у судове засідання викликано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сускова Н.П. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Бегейма М.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві від 06.08.2020 року (а.с. 46-48).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали, що сторони (колишнє подружжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час перебували у шлюбі, проживали у квартирі, належній ОСОБА_1 (чоловікові), куди за період шлюбу придбавалося багато меблів, побутової техніки та предметів домашнього вжитку, а при розірванні шлюбу вони домовилися щодо поділу спільного сумісного майна, на підтвердження чого обмінялися розписками.

Вислухавши пояснення учасників справи (сторін та їх представників), показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів.

17 листопада 2001 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_6 було укладено шлюб (а.с.7, 51).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Як вбачається з Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 12.06.2019 року, 12.06.2019 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (актовий запис № 245) (а.с.4).

Отже, з 17.11.2001 року до 12.06.2019 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 1 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу).

Як вбачається з повідомлення РСЦ МВС у Вінницькій області від 04.11.2019 року № 31/2-С-127/аз, транспортний засіб марки (моделі) CHEVROLET AVEO, 2011 року випуску, у період з 05.01.2018 року до 04.05.2019 року перебував у власності ОСОБА_2 (а.с. 5).

Як вбачається з показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що сторони (колишнє подружжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час перебували у шлюбі, проживали у квартирі, належній ОСОБА_1 (чоловікові), куди за період шлюбу придбавалося багато меблів, побутової техніки та предметів домашнього вжитку.

На переконання суду, тривалість перебування сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі (майже 19 років) є безперечним доказом наявності у квартирі, належній ОСОБА_1 (чоловікові), придбаних за час шлюбу меблів, побутової техніки та предметів домашнього вжитку.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, під час шлюбу сторін було набуто майно - транспортний засіб марки (моделі) CHEVROLET AVEO, 2011 року випуску, а також меблі, побутова техніка, предмети домашнього вжитку.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, однак відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України, договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Отже, договір про поділ майна, яке не є нерухомим (транспортних засобів, меблів, побутової техніки, предметів домашнього вжитку тощо) не підлягає нотаріальному посвідченню, а може бути укладений у простій письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Позивачем ОСОБА_1 27.04.2019 року надано відповідачеві ОСОБА_2 розписку про те, що майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності - автомобіль марки «Шевролет Авео», НОМЕР_3 поділений добровільно між ними, тобто він віддає ОСОБА_2 автомобіль у якості компенсації частки у спільній сумісній власності, внаслідок чого ОСОБА_2 відмовляється від будь-яких претензій майнового характеру до нього (а.с. 54).

Відповідачем ОСОБА_2 27.04.2019 року надано позивачеві ОСОБА_1 розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_1 ключі та свідоцтво про реєстрацію на належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль марки «Шевролет Авео», ДН № НОМЕР_1 ; після отримання автомобіля до суду з позовом про поділ майна подружжя звертатись не буде, оскільки тільки автомобіль підлягав поділу; будь-яких претензій майнового характеру до громадянина ОСОБА_1 не має; ключі, свідоцтво про реєстрацію, автомобіль отримано нею 27.04.2019 року (а.с. 62).

Таким чином, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.04.2019 року обмінялися документами у формі розписок, тобто вчинили правочин (договір про поділ спільного сумісного майна подружжя) у письмовій формі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищевказаний правочин судом недійсним не визнавався, а також він не є нікчемним (зокрема, сторонами дотримано простої письмової форми правочину).

Крім того, договір про поділ спільного сумісного майна подружжя не був розірваний сторонами за взаємною згодою або у судовому порядку.

Отже, суд доходить до висновку, що поділ спільного сумісного майна сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя було здійснено у позасудовому порядку за взаємною згодою, що виключає його повторний поділ судом у порядку, передбаченому ч.1 ст. 71 СК України.

При цьому, суд критично оцінює посилання позивача ОСОБА_1 на те, що розписка була надана ним з метою отримання ОСОБА_2 можливості керувати спірним транспортним засобом, оскільки транспортний засіб марки (моделі) CHEVROLET AVEO, 2011 року випуску, перебував у власності саме ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертає увагу, що термін дії оцінки спірного транспортного засобу відповідно до Звіту № LV-190808-03 від 08.08.2019 року з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна у вигляді автомобіля марки (моделі) CHEVROLET AVEO 1.5, легковий хетчбек, 2011 року випуску, - 6 місяців за умови відсутності різких змін соціально-економічної ситуації в Україні, податковим законодавством та ін. (а.с. 8-17).

Отже, на момент звернення до суду ОСОБА_1 з позовом 03.06.2020 року термін дії оцінки сплив, а тому даний письмовий доказ є недопустимим доказом щодо вартості спірного майна, інших доказів стороною позивача надано не було, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялося.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 60, 69, 71, 114 СК України, ст. 204, 207, 368 ЦК України, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Роз`яснити сторонам, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 )

Повний текст судового рішення складено 04.06.2021 року.

Суддя