Справа № 522/64/21
Провадження № 2/522/20/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Косіциної В.В.,

при секретарі судового засідання Пашковському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 28.09.1987 року по 01.06.1999 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Одеським Національним університетом ім. І.І. Мечнікова, під час праці в університеті йому було виділено для проживання кімнату АДРЕСА_1 де він зареєстрован та мешкає по сьогодні. Наприкінці осені 2020 року керівництвом Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова було прийнято рішення про відключення від мережі водопосточанння та електроенергії гуртожиток за адресом: АДРЕСА_2 .

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач не проживає у кімнаті АДРЕСА_1 напротязі років, в нього є інше житло, а отже відключення водопостачання та електропостачання жодним чином не порушує його прав.

В судове засідання призначене на 18.04.2021 сторони не з`явилися, були повідомлені про дату і час. Від представників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Також 21.04.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду судом справи 522/6149/21 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні 18.04.2021 року суд у відсутності сторні розглянув вказане клопотання та ухвалою суду постановленою без видалення до нарадчої кімнати у задоволені клопотання було відмовлено, оскільки предметом розглядаємої справи є дії відповідача, що мали місце осінню 2020 року та на той час позивач не було рішення суду про визнання позивача таким. Що втратив право користування приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що гуртожиток за адресом АДРЕСА_2 перебуває на балансі ОНУ ім. І.І. Мечнікова, інвертарний номер №1000050

Починаючи з 28.09.1987 року ОСОБА_1 зараховано на посаду інженера Ботанічного саду Одеського державного університету ім. І. І. Мечникова відповідно до наказу №2215-06 від 23.09.1987 року.

У подальшому ОСОБА_1 було переведено на посаду прибиральника господарчого відділу, з якої 01.06.1999 року його було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ ОНУ імені за № 30-06-99 від 30.06.1999 року

Таким чином ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Одеським Національним університетом ім. І.І. Мечнікова, у період з 1987 по 1999 роки, та його загальний трудовий стаж на час звільнення з ОНУ ім. І.І. Мечнікова складає більше 10 років.

Під час праці в Національним університетом ім. І.І. Мечнікова ОСОБА_1 було виділено для проживання кімнату АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 1959 р.н. зареєстрований з 21.10.1987 року за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наприкінці осені 2020 року керівництвом Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова було прийнято рішення про відключення від мережі водопосточанння та електроенергії гуртожиток за адресом: АДРЕСА_2 .

Представник ОНУ ім. ІІ Мечнікова під час судового засідання підтвердила факт відключення від мережі водопосточанння та електроенергії гуртожиток за адресом: АДРЕСА_2 , та пояснила, що таке відключення відбулось у звязку із поганим фінансуванням ОНУ ім. ІІ. Мечнікова.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 № 13 "Про затвердження Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд", відповідні правила встановлюють порядок здійснення управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, порядок передачі будинку в управління у разі укладення договору.

Беручи до уваги, що власником будівлі гуртожитку є Одеський національний університет ім. І.І. Мечнікова, то саме на нього покладаються відповідні функції з управління будинком.

Відповідно до пункту 1.3. Правил управління будинком, управління будинком передбачає виконання таких функцій, зокрема, планування заходів щодо збереження та сталого функціонування об`єкта, наданого в управління, та організацію забезпечення потреб мешканців об`єкта в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог пункту 3.3 цих Правил; ведення передбаченої законодавством звітності, а також технічної документації щодо стану, утримання та експлуатації об`єкта відповідно до вимог пункту 3.6 цих Правил; організацію належної експлуатації та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення згідно з вимогами пунктів 3.7, 3.8 цих Правил; організацію забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з вимогами пунктів 3.9 - 3.11 цих Правил; організацію роботи з мешканцями об`єкта згідно з вимогами пунктів 3.12, 3.13 цих Правил; проведення заходів щодо енергозбереження.

Згідно з п. 1.4. Правил управління будинком особою, що здійснює управління будинком, є у разі самоуправління будинком - власники, співвласники будинку, створені ними органи, організації та об`єднання або балансоутримувач чи будь-яка інша особа, яка уповноважена від імені власників, співвласників будинку виконувати функції з управління будинком.

Управитель відповідає за стале функціонування і збереження споживчих властивостей об`єкта, наданого в його управління, відповідно до його цільового призначення, а також за організацію забезпечення потреби мешканців об`єкта в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1.7. Правил управління будинком визначено, що для забезпечення належного функціонування і збереження споживчих властивостей об`єкта та організації забезпечення потреб мешканців об`єкта житлово-комунальними послугами відповідно до стандартів, нормативів, норм, порядків і правил особа, що здійснює управління будинком, у порядку, передбаченому законодавством, укладає договори: із мешканцями об`єкта - про надання житлово-комунальних послуг; із виробниками - про умови надання житлово-комунальних послуг; із виконавцями - про надання житлово-комунальних послуг (у разі якщо особа, що здійснює управління будинком, не є виконавцем цих послуг). Особа, що здійснює управління будинком, контролює виконання таких договорів.

Таким чином, відповідач як балансоутримувач будівлі гуртожитку, укладає договори: із мешканцями об`єкта - про надання житлово-комунальних послуг; із виробниками - про умови надання житлово-комунальних послуг; із виконавцями - про надання житлово-комунальних послуг (у разі якщо особа, що здійснює управління будинком, не є виконавцем цих послуг). Відповідно в частині послуг, які надаються безпосередньо відповідачем, договори з виконавцями послуг не укладаються.

Що до неправомірності припинення енергопостачання кімнати №4 гуртожиток за адресом: АДРЕСА_2 суд виходить з наступного

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до статті 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

На момент виникнення спору у справі, взаємовідносини, які виникали у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Кабінета міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕ).

Ураховуючи те, що позивач є споживачем електричної енергії, яка закуповується Одеським націоналним університетом ім. І.І. Мечнікова у постачальника (суб`єкта господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії), порядок припинення енергопостачання має проводитись у порядку, встановленому у ПКЕЕ.

Відповідно до пункту 35 ПКЕЕ енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Таким чином всупереч вищенаведеним положенням ПКЕЕ, енергопостачання кімнати позивача було відключено не енергопостачальною організацією, а відповідачем, яким не доведено наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем за спожиту електроенергію, а підставою для відключення електроенергії стала заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Що до неправомірності припинення водопостачання кімнати №4, кухні та туалету, яким користувався ОСОБА_1 у гуртожитку за адресом: АДРЕСА_2 суд виходить з наступного

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні, зокрема, холодною водою та водовідведенням; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з постачання холодної води і водовідведення, порядок обліку і оплати цих послуг регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Так, згідно з пунктом 32 Правил виконавець має право: 1) у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги нараховувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором; 2) вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги; 3) вимагати від споживача дотримання нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) доступу, у тому числі несанкціонованого, в приміщення споживача для ліквідації аварій відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до пункту 33 Правил виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; відновлювати надання послуг за письмовою заявою споживача шляхом зняття пломб із запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) протягом доби.

Частиною третьою статті 16 Закону № 1875-ІVвизначено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за окремими винятками, до числа яких не віднесено наявність у споживачів заборгованості за надані послуги.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27 червня 2008 року № 190, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування, передбачено відключення від водопостачання тільки в разі самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Отже, ні Законом № 1875-ІV, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено право виконавця послуг припинити водопостачання за власним бажанням.

Частиною третьої статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення.

Як розяснив, Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови від31березня1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст.23,1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до Загальної декларації прав людини кожен має право на такий життєвий рівень, включаючи житло, який є необхідним для підтримання його здоров`я і добробуту його самого та його сім`ї (стаття 25).

Втручання Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова у право ОСОБА_1 на безпечне і належне користування житловим приміщенням не може бути за обставин цієї справи визнано правомірним.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував обставини, які мають суттєве значення, та дотримався вимог розумності і справедливості, суд вважає достатнім і необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2 тис. грн.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд задовольняє дві вимоги позивача немайнового характеру, судовий збір за кожну станом на 30.12.2020 року (дата направлення позову) дорівнює 840,80 грн. також позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн., ця вимога буде задоволена частково, а саме стягненню підлягає 2000 грн. За вимогу майнового характера позивач мав сплатити 1 % від розміру вимоги а саме 1000 грн. тобто за подання позову позивач повинен був сплатити 840х2+1000 грн.=2681,60 грн. Проте позивач сплатив 2942 грн 80 коп., тобто надмірно сплачений судовий збір складає 261, 20 грн. та позивач має право звернутися до суду із клопотанням про його повернення.

В свою чергу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1681 грн.60 коп. сплачених позивачем судового збору за дві вимоги немайнового характеру. Крім того 2000/100000х1000= 20 грн. сплачених за вимогу майнового характеру пропорційно до розміру її задоволення судом.

Загалом стягненню з відповідача підлягає 1681грн.60 коп.+20 грн.=1701 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259, 264-265, 315, 317 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати дії Одеського національного університету імені І.І. Мечнікова щодо відключення у наймача кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_1 електропостачання та водопостачання - неправомірними.

Зобовязати Одеський національний університет імені І.І. Мечнікова за свій рахунок підключити кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресом: АДРЕСА_2 до електричних мереж і відновити водопостачання на кухню та туалет, яким користувався ОСОБА_1 .

Стягнути з Одеського національного університету імені І.І. Мечнікова (ЄДРПУ: 02071091) на користь ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_2 , виданий 3 грудня 2001 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, податковий номер: НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з Одеського національного університету імені І.І. Мечнікова (ЄДРПУ: 02071091) на користь ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_2 , виданий 3 грудня 2001 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, податковий номер: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1701 грн. 60 коп.

В іншій частині позовної заяви ОСОБА_1 до Одеського національного університету ім. І.І. Мечнікова - відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Косіцина В.В.