ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року

м. Харків

справа №628/189/18

провадження №22/818/2497/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2021 року, постановлене суддею Шиховцовою А.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 102794,02 грн. та витрати по сплаті судового збору (а.с.55 т.с.3).

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.03.2011 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 10.11.2020 року заборгованість складає 102794,02 грн., з яких - 77583,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 77583,71 - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25210,31 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, яку позивач просить стягнути з відповідача, у зв`язку з ухиленням від погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Рішенням Куп`янського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову не звернув уваги, що лише відповідачу було відомо паролі від входу до системи «Приват24», що на телефонний номер відповідача приходили СМС повідомлення щодо здійснення фінансових дій, та лише відповідач міг оформити кредит «оплата частинами».

Крім того, на час постановлення рішення суду відсутній вирок з якого б вбачалось, що дійсно був факт незаконного заволодіння коштами відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без знмін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошує на тому, що грошові кошти не знімав, пароль нікому не повідомляв, грошові кошти були використані ішною особою.

Відповідно до вимог ч.1ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, зазначивши, що бажає оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом 10000 грн. (а.с.10 том № 1). При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с.10-26).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 10 листопада 2020 року становить 102794,02 грн. і складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту 77583,71 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом нарахованим в порядку ст. 625 ЦК України 252110,31 грн; (а.с.57, т.с.3).

Згідно кредитного договору б/н від 01.03.2011 року ОСОБА_1 отримав картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання з них має термін дії до 02.2019 (а.с.102, 130 том № 1). Кредитний ліміт встановлений 08.01.2013 р. склав 15000 грн. (а.с.155 том № 2).

Користування відповідачем кредитними коштами, наданими згідно кредитного договору б/н від 01.03.2011 року, підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку (а.с. 92-99, 118-127 том № 149-54).

Згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» інформації від 29.05.2019 № 126526-ВБ, на виконання ухвали суду про витребування доказів, повідомлено, що надати відповідь, яка надавалась клієнту раніше, не виявляється можливим, за спливом часу події. Банком, на підставі проведеного дослідження події, надано наступний висновок. Втрата грошових коштів з картки ОСОБА_1 сталася у результаті компрометації паролей на вхід до додатків банку «Приват24», а також персональних даних та інформації нанесеної на платіжну картку (номер картки, строк дії, СVV-код), необхідних для проведення розрахунків в системі Інтернет. Клієнту рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с.9,58 том № 2).

СВ Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області 19.07.2019 за № 12090/55-2019/СВ, № 12091/55-2019/СВ надано суду інформацію про те, що 16.07.2016 року за фактом зникнення за невідомих обставин з банківських карток ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 73259 грн., було відкрито кримінальне провадження № 0003089 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України. На даний час досудове розслідування триває та вживаються всі необхідні заходи для встановлення істини по справі (а.с.48-50 том № 2).

Стороною відповідача у процесі розгляду даної справи були надані копії матеріалів кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.94-109,115-129). Так, 15.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника відділу протидії кіберзлочинам в Сумській області Слобожанського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які протягом 02-04.07.2016 заволоділи грошовими коштами в сумі 73259 грн. з його банківських карток «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . Про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, передбачену ст. 383 КК України ОСОБА_1 попереджений. У поясненнях ОСОБА_1 начальнику відділу протидії кіберзлочинам в Сумській області Слобожанського управління кіберполіції Національної поліції України, зазначено, що він має чотири банківських картки емітованих КБ «Приват Банк». УсіSMS-повідомлення від банку стосовно розрахункових операцій по карткам надходять лише на номер НОМЕР_7 . 02.07.2016 р. 13-30 год. від «Приват24» надійшло SMS-повідомлення із паролем доступу до сервісу «Приват24», хоча вхід до вказаної системи він не ініціював та пароль із «СМС» нікому не повідомляв, сторонніх дзвінків з даного приводу йому не надходило. Потім о 13-23 год., 13-24 год. надійшло «СМС» із паролем доступу до сервісу SenderMobi.Вказаних операцій він не ініціював. Послугами «Приват24» він користувався доволі рідко, переважно з метою здійснення переказів коштів він телефонував на номер 3700. Потім, 03.07.2016 о 10-07 год. надійшло «СМС» про зарахування 15396 грн., хоча таких дій він не вчиняв та отримання грошей не очікував. Протягом наступних днів до 04.07.2016 на його номер телефону надходили ще «СМС» про різні події з картками, яких він не робив. 04.07.2016 після обіду йому зателефонували з «ПриватБанку» з приводу здійснених платежів. У ході розмови запитали, чи здійснював він платежі, на що він відповів, що ні. Співробітник банку сказав, що в системі пройшов збій і тому картки заблоковано. 04.07.2016 він дізнався, що на картці № НОМЕР_5 грошей немає, хто і як їх зняв невідомо. Загальна сума, що була списана з його карток 73259 грн. З даного приводу він звернувся до служби безпеки «ПриватБанк», де йому повідомили, що невстановлені особи, якимось чином отримали доступ до системи «Приват24» відносно його карток та здійснили розрахункові операції (а.с.94-96 том № 2). АТ КБ «Приватбанк» були видані довідки щодо операцій по картках ОСОБА_1 №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , здійснених у період з 2 по 4 липня 2016 р.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 вказаного Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705.

Відповідно до ст. 5,6,7,8,9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів і АТ КБ «Приватбанк» не доведено, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей кредитної картки, особового рахунку, аканту чи мобільного додатку «Приват24», втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою у період з 02 по 04 липня 2016 року. Позивач також не надав доказів на підтвердження того, що операції з картками відповідача у період з 02 по 04 липня 2016 року відбулися шляхом введення коду підтвердження, отриманого саме відповідачем на його телефонний номер, а не шляхом переадресації SMS-повідомлення з його номера телефону на інший номер без його відома.

Крім того, щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом від 01.03.2011 р., яка утворилася до подій, що сталися у період з 02 по 04 липня 2016 року у сумі 14538,04 грн., про що зазначив представник позивача у судовому засіданні, то, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.59-64 том № 3) станом на 30.06.2016 року ОСОБА_1 мав заборгованість за тілом кредиту 14876,91 грн., станом на 02.07.2016 р., 03.07.2015 р., 04.07.2016 р., 07.07.2016 р., 31.07.2016 р. - 0,00 грн. У графі «пільговий період» станом на 04.07.2016 р. зазначена сума - 14988,04 грн., станом на 07.07.2016 р. - 14538,04 грн., станом на 31.07.2016 р. - 14537,9 грн. Таким чином, суд вважає, що розрахунок заборгованості не співпадає із заявленою сумою боргу за тілом кредиту, не конкретизований не доведена та не підтверджена сума боргу, яка утворилася до подій, що сталися у період з 02 по 04 липня 2016 року.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону та підлягає залишенню без змін.

Посилання на те, що відповідач отримував СМС повідомлення про вчинення дій у додатку «Приват24» не підтверджує факту здійснення цих дій саме відповідачем.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного суду України у справі № 6-71цсв15 від 13 травня 2015 року Верховний суд України дійшов висновку, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц, провадження № 61-3239св18; від 28 лютого 2018 року у справі № 725/314/15-ц, (провадження № 61-5769св18), від 20 червня 2018 року (справа № 691/699/16-ц, провадження № 61-16504св18); від 20 червня 2018 року (справа № 320/1169/16-ц, провадження № 61-9855св18); від 03 жовтня 2018 року (справа № 357/6461/15-ц, провадження № 61-19669св18); від 20 березня 2019 року (справа № 715/1067/16-ц, провадження № 61-22431св18) вказану правову позицію підтримав.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, слід виходити з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року (справа № 552/2819/16-ц, провадження № 61-1396 св 18).

У постанові Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 183/3171/16 зроблено висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю, сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже доказів на підтвердження того, що саме відповідач отримав кредит, чи своїми діями сприяв щодо незаконного заволодіння грошовими коштами суду не надано. Також не надано належного розрахунку заборгованості, з якого б вбачалось наявність чи відсутність невиконаних зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17.05.2021