Справа № 544/526/21
№ пров. 2/544/271/2021
Номер рядка звіту 59
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого вказали, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2008 року, виданого Пирятинською районною державною нотаріальною конторою Полтавської області (реєстр. №1117) ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї матері, а бабусі позивачів ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в цілому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 та зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2009 року внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2008 року, виданого Пирятинською районною державною нотаріальною конторою Полтавської області (реєстр. №1117) на ім`я ОСОБА_3 , визначивши його частку у спадщині у вигляді 1/2 частини вказаного нерухомого майна. Спадкоємцем іншої 1/2 частини вказаної спадщини є ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем його майна є його син ОСОБА_2 . З метою нотаріального оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкоємці звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, проте їм було в цьому оскільки відповідно до ст. 1300 Цивільного кодексу України внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відбувається шляхом видачіспадкоємцям нових свідоцтв. Враховуючи, що один із спадкоємців майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3 помер, видати нові свідоцтва замість свідоцтва про право на спадщину, виданого Пирятинською державною нотаріальною конторою 31 травня 2008 року за реєстр. №1117 на ім`я ОСОБА_3 на майно померлого(ї) 25 вересня 2007 року ОСОБА_5 немає можливості. Крім цього вказаний житловий будинок у АДРЕСА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрований в цілому за ОСОБА_3 .

Крім цього за даними Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (2013р.) на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна. Арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10507487 скасований ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2017 року. Арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 8827501 залишився не скасований, хоча згідно з ч. З ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, діючій на час розгляду справи) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Справа, в рамках якої був вжитий даний захід забезпечення позову, розглянута по суті з ухваленням рішення, яке набрало законної сили. За таких обставин захід забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 8827501 діє та не скасований дотепер, що також є перешкодою позивачам у отриманні правовстановлюючих документів на спадщину.

У зв`язку з вищевикладеним позивачі просять скасувати арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8827501 та визнати в рівних частках право власності у порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 .

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача до суду надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги своїх довірителів підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність, про що надав суду відповідну заяву, при розгляді справи посилався на розсуд суду.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с. 63).

У наслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло зокрема будинковолодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , яке належало померлій на підставі рішення Пирятинського районного суду від 24.11.2006 (а.с.71-72).

Спадщину померлої ОСОБА_5 , а саме будинковолодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Пирятинської держаної нотаріальної контори, прийняв її син ОСОБА_3 , у наслідок чого було заведено спадкову справу № 390 від 03.10.2007 та отримав свідоцтво про прийняття спадщини за законом (а.с. 15, 62-85).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 22).

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 (а.с. 14).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2009 року внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2008 року, виданого Пирятинською районною державною нотаріальною конторою Полтавської області (реєстр. №1117) на ім`я ОСОБА_3 , визначивши його частку у спадщині у вигляді 1/2 частини вказаного нерухомого майна. Спадкоємцем іншої 1/2 частини вказаної спадщини є ОСОБА_1 , син померлого брата ОСОБА_3 ОСОБА_6 та онук померлої ОСОБА_5 (а.с. 18).

Відповідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19134427 від 10.06.2008 власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 16).

З метою нотаріального оформлення своїх спадкових прав спадкоємці ОСОБА_1 ,. після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, проте у їх видачі було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 1300 Цивільного кодексу України внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відбувається шляхом видачі спадкоємцям нових свідоцтв. Враховуючи, що один із спадкоємців майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3 помер, видати нові свідоцтва замість свідоцтва про право на спадщину, виданого Пирятинською державною нотаріальною конторою 31 травня 2008 року за реєстр. №1117 на ім`я ОСОБА_3 на майно померлого(ї) 25 вересня 2007 року ОСОБА_5 немає можливості. Крім цього вказаний житловий будинок у АДРЕСА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстрований в цілому за ОСОБА_3 . За даними Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (2013р.) на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна (а.с. 23-24, 60-85)

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте у зв`язку зі смерть одного із спадкоємців майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видати нові свідоцтва на її спадкове майно немає можливості, що є перешкодою позивачам у отриманні правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, то останні вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними прав власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Крім цього за даними Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (2013р.) на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 червня 2008 року накладено ареш на житловий будинок АДРЕСА_1 та якиц згілно свідоцтва про право на спадщину за законом ВКК № 906892 належить ОСОБА_3 (а.с. 21), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна № 190374619 від 27.11.2019 (а.с. 19, 21).

Арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10507487 скасований ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2017 року (а.с. 20).

Проте, арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 8827501 залишився не скасований, хоча згідно з ч. 3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, діючій на час розгляду справи) заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Справа, в рамках якої був вжитий даний захід забезпечення позову, розглянута по суті з ухваленням рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин, захід забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 8827501 діє та не скасований дотепер, що також є перешкодою позивачам у отриманні правовстановлюючих документів на спадщину.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.

Право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності е непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з підпунктом 4.15. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до положень підпункту 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно з підпунктом 4.17. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» соба яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Згідно із ст. 24. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ст. 26, з п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду, а державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п. 2 постанови №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606- XIV «Про виконавче провадження».

Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту, накладеного на спадкове майно, спадкоємець померлого позбавлений змоги в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій державного виконавця і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту , що відповідає положенням ст. 15, 16 ЦПК України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друг статті 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду).

До цього ж суд також зазначає, що підстави для зняття арешту визначені положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» і може бути знятий за рішенням суду і певних випадках (ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст. 10 ЦПК України.

Вирішуючи даний позов, суд також враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачі є спадкоємцями спірного майна, та на даний час наявні перешкоди в належній реалізації позивачами своїх спадкових прав, оскільки іншого способу захисту та реалізації спадкових справ, ніж зняття арешту з нерухомого майна у позивачів не має, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачами вимога про стягнення з відповідача на їх користь понесених ними судових витрат не заявлялася, тому їх слід залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Скасувати арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8827501.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будиноку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будиноку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 28.07.2003.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 02.11.2001.

Відповідач: Пирятинська міська рада Полтавської області, адрес місця знаходження: м. Пирятин Полтавської області, вул. Соборна, 21,

Суддя Ю.О. Ощинська