У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Решнюка А.В.,

представника відповідача-1 - Розума О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві заяву представника відповідача-1 про залишення позову без розгляду та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпарктранс» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2016 року приблизно о 20 год. 20 хв., ОСОБА_2 , керуючи тролейбусом борт № 1365, який належить Комунальному підприємству «Київпарктранс», по бульвару Лесі Українки в місті Києві не переконавшись в безпечності вказаного маневру, порушивши вимоги ПДР, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , чим заподіяв позивачу шкоду. В результаті дорожньо - транспортної пригоди автомобіль Позивача Тойота Камрі, д.н.з. НОМЕР_1 при ДТП зазнав механічних пошкоджень. Згідно звіту № 102/10/16 від 26 жовтня 2016 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, проведеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, нанесеного пошкодженням автомобіля складає 15 472 грн. 15 коп., згідно товарного чеку від 21 жовтня 2016 року вартість робіт по складанню звіту складає 1 000 грн. Згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2016 року дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного сталася з вини ОСОБА_2 , дане адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду цивільної справи, представник позивача, ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги, просив стягнути матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП з відповідача, Комунального підприємства «Київпарктранс».

На підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.12.2018 року, матеріали вищевказаної справи передані на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.01.2019 р. дана справа розподілена на суддю Войтенко Т.В.

В липні 2019 р. відповідачем 1 КП «Київпастранс» подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача 1 просила відмовити в задоволенні позову.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.11.2019 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М.

В березні 2021 р. відповідачем 1 КП «Київпастранс» подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача -1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та просив залишити без розгляду.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву підписано від імені заінтересованої особи та подано представником , який не має повноважень на ведення справи у суді.

Водночас положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статі 223 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.2 ч.1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на те, що в судовому засіданні був присутній представник позивача - адвокат Решешюк А.В., що діє на підставі ордеру № 1063035 від 02.03.2021 р. та має повноважень на ведення справи у суді, тому в задоволенні заяви представника відповідача-1 про залишення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 43, 257 ч.1, 258-260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяН. М. Ларіонова