Справа №477/1933/20
Провадження №2/477/175/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Тристан В.О.,

за участю:

представника позивача адвоката Чуб Т.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

третьої особи- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача ОСОБА_2 ,про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на Ѕ (одна другу) частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . На момент смерті вона перебувала у шлюбі з батьком позивача - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу батьки придбали спірний житловий будинок, по АДРЕСА_1 . 18 березня 1994 року ОСОБА_5 було видане свідоцтво на право особистої власності на даний житловий будинок. При оформленні спадкових прав після смерті батька, позивачем було з`ясовано що останній склав заповіт на користь відповідачки ОСОБА_1 на все належне йому майно. Позивач вважає, що до складу спадкового майна після смерті батька входить тільки Ѕ частка вищевказаного житлового будинку, а інша Ѕ частка належала його матері. Даний будинок батьки придбали у період шлюбу та він є їх спільною сумісною власністю. Отже матері у спільній сумісній власності належала Ѕ частка спірного житлового будинку. На час відкриття спадщини після смерті матері позивач постійно проживав разом з нею та від спадщини не відмовлявся, тому вважається таким, що прийняв спадщину. ОСОБА_5 після смерті дружини ОСОБА_4 спадщину не прийняв, оскільки з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався та на момент її смерті не проживав разом зі спадкодавицею, хоча і був зареєстрований з нею за однією адресою.

В зв`язку з чим після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді Ѕ частки житлового будинку, по АДРЕСА_1 , і позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті. Нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю правового документа виданого на ім`я спадкодавця та смертю подружжя у спільній сумісній власності якого перебувало спадкове майно. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Чуб Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала та не заперечувала в їх задоволенні.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 ,позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 19 січня 1963 року, про що складено відповідний актовий запис за №1 (а.с.13).

Як вбачається з копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 березня 1994 року, виданого виконкомом Первомайської селищної ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Первомайської селищної ради народних депутатів від 02 березня 1994 року, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до норм ст. ст. 22, 28 КпШС України (1969 р.), які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення правового статусу майна, нажитого подружжям до 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження циммайном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу придбали спірний житловий будинок, як сумісне майно, для сумісного проживання, будь - яких угод між сторонами з приводу розміру часток кожного зі сторін у спірному домоволодінні в судовому засіданні не встановлено, а відтак суд приходе до переконання, що житловий будинок, по АДРЕСА_1 є їх спільною сумісною власністю, де кожному належить право на Ѕ частину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого повторно, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Дослідивши копію спадкової справи № 140/2020, після смерті ОСОБА_4 ,судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після її смерті до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. звернувся позивач ОСОБА_3 . Однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правового документа виданого на ім`я спадкодавця та смертю подружжя у спільній сумісній власності якого перебувало спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Також у даній постанові вказано, що ОСОБА_3 спадщину прийняв, так як постійно проживав разом з померлою на день її смерті, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав (67-86).

Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області 03 січня 1963 року, актовий запис № 1, шлюб не розірваний (а.с.77-78).

Дослідивши копію спадкової справи за №59/2020, після смерті ОСОБА_5 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулася заявою про прийняття спадщини після його смерті, в порядку спадкування за заповітом (а.с.90-134).

Позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 червня 1969 року серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідок Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області на день відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , з ОСОБА_4 були зареєстровані син- ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_5 фактично проживав з 1998 року по день смерті по АДРЕСА_1 (а.с.7,24,32).

Зі змісту копії постанови адміністративної комісії при виконкомі Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 16 лютого 2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 , зверталася з заявою та просила вирішити питання щодо проживання її співмешканця ОСОБА_5 , з яким вона прожила 18 років та веде спільне господарство, так як він хвора людина, а вона за станом здоров`я не може за ним доглядати. Вказана комісія постановила довести ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відносно проживання їх батька ОСОБА_5 зі своєю співмешканкою або з синами (а.с.27-28).

Отже, ОСОБА_5 після смерті дружини ОСОБА_4 спадщину не прийняв, оскільки з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався та на момент її смерті не проживав разом зі спадкодавицею, хоча і був зареєстрований з нею за однією адресою.

З огляду на викладене, в силу частини 1 статті 1261, частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1269 ЦК України, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 .

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на момент смерті на праві власності належала Ѕ частка житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а відтак після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки на зазначене нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись статями 258-259, 263-265ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ (одна другу) частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці позивача ОСОБА_2 ,АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складений і підписаний 03 червня 2021 року.

Суддя А.А. Саукова