КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/6851/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/40209/20-ц

27 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на рішення Печерського районного суду імста Києва від 21 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів та захист персональних даних,-

в с т а н о в и в :

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ТОВ «Гоуфінгоу», у якому просив визнати дії відповідачів вчиненими із застосуванням нечесної підприємницької практики; визнати договір від 01 травня 2019 року № 7 укладений між позивачем та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» недійсним; визнати договір від 11 травня 2019 року №/75236, укладений позивачем та ТОВ «Гоуфінгоу» недійсним; зобов`язати ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Гоуфінгоу» видалити всі персональні дані позивача з електронних баз, серверів та ін., припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, передачу, знеособлення тощо, у зв`язку із відсутністю згоди позивача на такі дії.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що влітку 2019 року йому почали надходити дзвінки від працівників ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» з вимогами про погашення заборгованості за кредитом, в той час як позивач ніколи кредитних договорів з відповідачем не укладав.

Отримавши виписку з Українського бюро кредитних історій позивач побачив інформацію про два кредити, оформлені невідомою особою з використанням його персональних даних на суму 2 000,00 грн. в ТОВ «Гоуфінгоу» від 11 травня 2019 року та на суму 1 300,00 грн. в ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» від 01 травня 2019 року. Також у виписці містилися дані стосовно облікових записів, створених зловмисниками в більш ніж двадцяти інших фінансових компаніях, та поданих від імені позивача заявок на кредити.

За фактами незаконних дій позивач звернувся до Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження.

11 лютого 2020 року через сайт УБКІ позивач подав запит стосовно проведення перевірки та видалення інформації про кредити, оформлені з використанням його даних без відома позивача.

20 лютого 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» видалив інформацію про кредити з бази УБКІ.

25 лютого 2020 року позивач отримав відповідь від оператора УБКІ про те, що ТОВ «Гоуфінгоу» не підтвердило факт оформлення договору злочинцями.

02 липня 2020 року позивач надіслав звернення до НБУ з проханням провести перевірку щодо законності дій фінансових організацій. У відповіді зазначалось, що ТОВ «Гоуфінгоу» будь-які нарахування за кредитним договором призупинені.

У зв`язку з відсутністю волевиявлення позивача на укладення кредитних договорів, про які позивач дізнався після їх оформлення невідомою особою, яка заволоділа персональними даними позивача, в той час як протягом тривалого часу позивач піддавався незаконним діям з боку відповідачів, які вимагали кошти та використовували нечесну підприємницьку практику, наявні підстави для визнання недійсними спірних кредитних договорів та видалення персональних даних позивача з електронних баз та серверів відповідачів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано договір від 01 травня 2019 року № 7, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» - недійсним.

Визнано договір від 11 травня 2019 року №/75236, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» - недійсним.

Зобов`язано ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Гоуфінгоу» видалити (знищити) персональні дані ОСОБА_1 з електронних баз даних (інформаційно-телекомунікаційній системі) ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Гоуфінгоу».

Стягнуто із ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 050 грн.

Стягнуто із ТОВ «Гоуфінгоу» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 050 грн.

Стягнуто із ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Стягнуто із ТОВ «Гоуфінгоу» в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ТОВ «ГОуфінгоу» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду в задоволеній частині позовних вимог до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні таких вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що позивачем 01.05.2019 року з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті Товариства та надано наступні відомості: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_1 від 16.05.2002 року; РНОКПП НОМЕР_2 ; телефон: НОМЕР_3 ; е-mail: ; номер карти: НОМЕР_4 , на яку було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) по укладеному договору. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставлянням позивачем електронного підпису. Так, позивач здійснивши 01.05.2019 року акцептування оферти, підтвердив, що впевнений в тому, що всі умови зрозумілі та він чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання заяви, він засвідчує, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. З огляду на зазначене, вважало, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки саме позивачем було укладено договір. Посилалося на те, що ініціювання позивачем спору про недійсність договору є ухилення від виконання зобов`язань, що є неприпустимим.

Також не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернулося ТОВ «Гоуфінгоу», в якій просило скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо укладення договорів не позивачем, оскільки такі висновки ґрунтуються на припущеннях суду, адже в матеріалах справи відсутні докази, що договори укладалися не позивачем. Вказувало на те, що твердження позивача про неотримання кредитних коштів є лише припущенням, яке підлягає доказуванню належним та допустимими доказами, що дійсно кредит було отримано іншими особами. Звертало увагу на те, що під час заповнення заяви на оформлення кредитної угоди вводяться такі персональні дані: дата народження, паспортні дані, код платника податків, адреса, контактний номер телефону, місце роботи, сімейне положення та ін., які фактично відомі лише самому позивачу. При цьому, особа, яка бажає отримати кредит може вказати будь-яку картку, тобто вона не обов`язково повинна належати особі, яка подає заявку для отримання кредиту. Вважає, що підстав для визнання кредитних договорів недійсними у суду не було, враховуючи, що позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження вказаних ним обставин у позові.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про відсутність волевиявлення позивача на укладення спірних правочинів, а відповідачі не надали належних та допустимих доказів на спростовування встановлених у судовому засіданні обставин та які б підтвердили, що саме позивач проводив реєстрацію в ІТС відповідачів, погоджувався на обробку та інші дії з персональними даними, надавав власну картку, укладав договір та отримував кредитні кошти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційних скарг заперечували та просили залишити їх без задоволення.

Представник ТОВ «ІК «Інвест Фінанс» та представник ТОВ «Гоуфінгоу» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки в судове засідання не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у відсутність представників відповідачів.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав волевиявлення на укладення спірних правочинів, а відповідачі не надали належних та допустимих доказів на спростовування встановлених в судовому засіданні обставин. Крім того, суд дійшов висновку про наявність факту незаконної обробки відповідачами персональних даних позивача, врахувавши, що позивач не мав наміру укладати з відповідачами кредитні договори, не подавав заявок на онлайн кредити, не мав волевиявлення на оформлення кредитних договорів та не отримував грошових коштів від цих фінансових установ.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 01 травня 2019 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №7, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 1300 грн зі сплатою 45% від суми кредиту, строком 30 календарних днів.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредит надається виключно за допомогою веб-сайту кредитора cashberry.com.ua за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису.

Згідно з розділом 5 Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», затверджених наказом генерального директора ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» №28/03-1 від 28 березня 2019 року електронний договір укладається шляхом пропозиції кредитодавця укласти електронний договір (оферти) і прийняття заявником пропозиції (акцепту) в особистому кабінеті заявника на сайті товариства.

Заявник здійснює вхід в особистий кабінет за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Акцепт про прийняття оферти про укладення договору підписується за домовленістю сторін згідно вимог, визначених Законом України «Про електронну комерцію», позичальник підтверджує, що алфавітно-цифрова послідовність, яку заявник отримує шляхом реєстрації на сайті товариства засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення заявки, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС - повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення від заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), використовується ним в якості його аналогу власноручного підпису та є підтвердженням його особистості.

На підтвердження звернення ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» із заявкою про надання кредиту, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» додало кредитний звіт фізичної особи - підприємця, в якому зазначено, прізвище, ім`я, по-батькові позивача, паспортні дані, дата та місце народження, сімейний стан, місце реєстрації та місце проживання, РНОКПП.

Згідно з інформаційною довідкою від 13 жовтня 2020 року №101/10, виданої ТОВ «Платежі онлайн» (Platon) 01 травня 2019 року о 10:32 годині на картковий рахунок НОМЕР_4 , що відкритий в банку-емітенті АТ «Альфа Банк», перераховано 1300 грн.

Крім того, 11 травня 2019 року ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу» уклали кредитний договір №/75236 на суму 2 000 грн зі сплатою 1,85 % на добу, 672,25 % річних на строк 30 днів.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом.

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https/www.gofingo.com.ua/.

29 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Гоуфінгоу» про те, що він ніколи не користувався послугами ТОВ «Гоуфінгоу» і ніяких договорів не укладав.

16 березня 2020 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало відповідь про те, що договір було укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства https/www.gofingo.com.ua/. Під час реєстрації позичальник надав усі необхідні відомості, шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору поставив відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Примірник договору міститься в особистому кабінеті позичальника.

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до УБКІ заявки №166099 та №166100 про незгоду з інформацією за кредитом.

20 лютого 2020 року УБКІ надало відповідь про те, що у кредитну історію ОСОБА_1 внесено виправлення.

28 квітня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надало позивачу відповідь про те, що договір від 01 травня 2019 року № 7 буде перевірено внутрішньою службою безпеки.

02 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до НБУ про анулювання кредитів від 01 травня 2019 року № 7 та від 11 травня 2019 року №/75236, у зв`язку з шахрайськими діями під час їх укладення.

На зазначене звернення ОСОБА_1 , НБУ надало відповідь про те, що визнання оспорюваних правочинів недійсними може бути лише за рішенням суду. В той же час за запитом НБУ до ТОВ «ГОУФІНГОУ» повідомило, що станом на 16 липня 2020 року призупинило будь-які нарахування за договором. При цьому факти протиправних дій встановлюються правоохоронними органами.

29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 0000538.

Згідно з довідкою АТ «Альфа Банк» від 06 квітня 2020 року № 32439-23, за період з 01 травня 2019 року до 06 квітня 2020 року в АТ «Альфа Банк» не оформлювалися кредитні договори/рахунки на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому, за змістом частини третьої статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цьогоЗакону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановивши відсутність в матеріалах справи доказів того, що саме позивачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор електронного підпису, відсутність доказів отримання саме позивачем цього одноразового ідентифікатора, відсутність доказів реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутність доказів отримання саме позивачем коштів згідно оспорюваних кредитних договорів, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що саме позивачем було оформлено кредитні договори, оскільки під час здійснення реєстрації на сайтах відповідачів з метою отримання кредитних коштів ним були внесені відомості, які можуть бути відомі лише особі, яка такі відомості вносить, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції щодо ненадання відповідачами жодного доказу на підтвердження того, що саме позивачем вносилися дані та кошти були отримані на картку позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі ТОВ «Гоуфінгоу» на судові рішення, якими було відмовлено у задоволенні позову про визнання кредитних договорів недійсними, оскільки такі судові рішення були ухвалені у справах за інших обставин, підставам позову та характером правовідносин.

Інші доводи апеляційних скарг також висновків суду не спростовують та ґрунтуються лише на припущеннях відповідачів щодо укладення оспорюваних кредитних договорів саме позивачем ОСОБА_1 .

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування, та задоволення апеляційних скарг відповідачів.

В суді апеляційної інстанції представником позивача було заявлено клопотання про стягнення з відповідачів витрат понесених позивачем на правову допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду апеляційної інстанції акт від 26.05.2021 року про виконання послуг відповідно до договору № 02/050820 про надання правової допомоги від 05.08.2020 року, з якого вбачається надання адвокатом наступних послуг: проаналізовано апеляційні скарги та складено відзиви на апеляційні скарги у справі № 757/40209/20-ц; прийнято участь у судовому засіданні 27.05.2021 року. Вартість послуг за даним актом складає 3000 грн.

Згідно платіжних доручень від 11 травня 2021 року, від 27 травня 2021 року ОСОБА_1 сплатив 3000 грн. на рахунок АО «Богомазов та Партнери».

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в рівних частках з відповідачів у розмірі по 1500,00 грн. з кожного, що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на користь ОСОБА_1 в рівних частках витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 1 500,00 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

Головуючий: Судді: