Справа № 740/1271/20
Провадження № 2/740/82/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 травня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Носилевської О.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Гринь Л.В.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Салій О.О.,

представника органу опіки та піклування Ніжинської міської ради-Світлійшої Ю.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,-орган опіки та піклування Ніжинської міської ради,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачем, та визначення способів участі у вихованні та спілкування з дитиною відповідачем, як батьком дитини, шляхом встановлення побачень першого та третього тижня кожного місяця з 18-00 год. п`ятниці до 11-00 год. неділі. Позов обґрунтований тим, що сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 21 березня 2016 року, є батьками ОСОБА_3 , яка проживає разом із матір`ю-позивачем ОСОБА_1 .. Батько дитини відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від дитини. Відповідач ОСОБА_2 за рішенням суду від 21 липня 2015 року є платником аліментів на утримання ОСОБА_3 .. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 06 липня 2017 року відповідачу ОСОБА_2 були встановлені дні побачень з дитиною-тричі на тиждень, за попередньою домовленістю із позивачем і за бажанням дитини. З цього приводу існував спір щодо часу побачень відповідача з дитиною, оскільки ОСОБА_2 почав дуже часто забирати дитину, ігноруючи думку позивача. Відповідно до заяви відповідача рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 27 лютого 2020 року останньому встановлені дні побачень з дитиною-перший та третій тиждень кожного місяця, тобто фактично було встановлено місце проживання дитини-тиждень із позивачем, тиждень із відповідачем, що може негативно впливати на емоційний стан дитини та її психологічний стан. Стосунки із відповідачем напружені, останнім вчиняються сварки, щодо відповідача винесено терміновий заборонний припис. Відповідач також зриває учбовий процес дитини, яка навчається у 2 класі Ніжинської гімназії №3. Відповідач працює в м.Києві за графіком доба через дві, тобто дитина у визначені дні побачень з ним не перебуває, перебуває із матір`ю відповідача та його сестрою, яка має психічне захворювання і є особою з інвалідністю. Позивач не заперечує щодо спілкування дитини із відповідачем, при цьому вимушена звернутися до суду із вимогою щодо визначення місця проживання дитини та встановлення графіку побачень відповідачу, оскільки встановлений виконавчим комітетом графік фактично є встановленням місця проживання дитини в обох батьків. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03 липня 2020 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідно до заяви від 16 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з нею та встановити порядок побачень відповідача із дитиною першого та третього тижня кожного місяця з 18-00 год. п`ятниці до 11-00 год. неділі (з двома ночівлями) без присутності матері з правом забирати дитину за місцем свого проживання; другого та четвертого тижня кожного місяця: понеділок та середа з 16-00 год. до 20-00 год.; два тижні влітку за домовленістю із позивачем під час відпустки батька, для спільного з батьком відпочинку та оздоровлення дитини. Просить стягнути судові витрати, зокрема правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила встановити графік побачень згідно її заяви від 16 листопада 2020 року, пояснивши, що має тривалі неприязні відносини із відповідачем, з яким наявний спір щодо побачень із дитиною. Встановлений органом опіки графік є фактично визначеним місцем проживання дитини в обох батьків порівну, що негативно впливає на дитину. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом Гринь Л.В., якою зазначено про подання доказів щодо правничої допомоги після ухвалення рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов в частині визначення місця проживання дочки разом із позивачем визнав, не визнав вимоги щодо графіку побачень, пояснивши, що не є «…батьком вихідного дня…», має рівні права щодо дитини. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Салій О.О., яка зазначила про прихильність дитини до батька, позивач створює перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, підтримала графік спілкування згідно висновку органу опіки та піклування Ніжинської міської ради від 27 лютого 2020 року,-перший та третій тиждень кожного місяця дитина буде проживати в родині батька ОСОБА_2 ..

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка станом на час розгляду справи досягла восьмирічного віку, за згодою сторін, в судовому засіданні відповідно до ст.171 СК України пояснила, що батьки часто сваряться, хоче до батька і до матері.

Представник органу опіки та піклування Ніжинської міської ради Світлійша Ю.Ю. в судовому засіданні зазначила про доцільність визначення відповідачу способів у вихованні та спілкуванні із дочкою відповідно до висновку органу опіки та піклування від 27 лютого 2020 року.

Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче.

Сторонами по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2012 року, який розірваний рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року, останні є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на час розгляду справи досягла 8-річного віку і має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає разом із своєю матір`ю-позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 28 лютого 2020 року.

Сторонами в судовому засіданні не заперечується наявність тривалих неприязних відносин та тривалого спору щодо участі відповідача у спілкуванні та вихованні своєї дочки.

Згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2015 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 є платником аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу), починаючи з 13 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 06 липня 2017 року №159 ОСОБА_2 встановлені дні побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_3 -тричі на тиждень на три дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 , за бажанням дитини.

Згідно рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 27 лютого 2020 року №57 ОСОБА_2 встановлені дні побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_3 -перший та третій тиждень кожного місяця.

Відповідно до висновку від 27 лютого 2020 року, поданого суду на виконання вимог ст.19 СК України, органом опіки та піклування Ніжинської міської ради рекомендовано встановити регламент побачень відповідача ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 ,-перший та третій тиждень кожного місяця дитина буде проживати в родині батька ОСОБА_2 , в даний період батько несе відповідальність за життя та здоров`я дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (п.п.1, 3 ст.9 Конвенції про права дитини).

Стаття 1 Закону України Про охорону дитинства визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.15 Закону України Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України, ст.11 Закону України Про охорону дитинства).

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема, у ст.171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини, практика якого відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини і ч.4 ст.10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі Хант проти України від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , яка станом на час розгляду справи досягла восьмирічного віку, тривалий час проживає разом із матір`ю-позивачем ОСОБА_1 , про що заперечення учасників судового розгляду відсутні, що із врахуванням інтересів дитини, які при вирішенні спору є першочерговими, є підставою для висновку, що саме проживання з матір`ю відповідатиме інтересам малолітньої дитини, у зв`язку з чим позов в частині визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню повністю. Заперечення відповідача та його представника в судовому засіданні з цього приводу відсутні.

Із врахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів у їх сукупності, врахувавши інтереси і восьмирічний вік малолітньої ОСОБА_3 , яка проживає із матір`ю і висловила свою думку щодо спірних правовідносин сторін, характер стосунків, які склались між батьками дитини, а також між дитиною і кожним із батьків, навчання дитини у 2 класі та часу закінчення навчання, в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, наявні підстави для визначення способів участі відповідача у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою шляхом встановлення побачень та зустрічей батька з дитиною за місцем проживання відповідача у кв. АДРЕСА_3 без присутності матері дитини за згодою дитини першого та третього тижня кожного місяця з 15-00 год. п`ятниці до 19-00 год. неділі з ночівлею дитини у даний період за її згодою за місцем проживання батька з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого спілкування, із зобов`язанням батька дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини; побачень та зустрічей батька з дитиною другого та четвертого тижня кожного місяця з 15-00 год. до 19-00 год. вівторка, середи без присутності матері дитини за згодою дитини з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого спілкування, за попередньою домовленістю із матір`ю дитини щодо місця побачення; можливості спільного відпочинку батька та дитини на території України без присутності матері дитини за згодою дитини два тижні влітку кожного року, за попередньою домовленістю із матір`ю дитини щодо місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку; за результатами домовленості між батьками період відпочинку дитини з батьком може бути змінений; можливості спілкування батька та дитини засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини;-що відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та розумному балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, при цьому особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, спричиняти на неї негативний вплив.

Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків в майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування від 27 лютого 2020 року, оскільки даним висновком фактично визначено місце проживання малолітньої дитини по черзі в обох батьків, що не відповідає її інтересам і не буде сприяти забезпеченню її розвитку у спокійному та стійкому середовищі, при цьому сторони мають право на юридичну визначеність питання щодо місця проживання малолітньої дочки.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову частково 420 грн. 40 коп судового збору (840,80 грн./2=420,40 грн.) підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення:

побачень та зустрічей батька з дитиною за місцем проживання батька у кв. АДРЕСА_3 без присутності матері дитини за згодою дитини першого та третього тижня кожного місяця з 15-00 год. п`ятниці до 19-00 год. неділі з ночівлею дитини у даний період за її згодою за місцем проживання батька з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого спілкування, із зобов`язанням батька дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини;

побачень та зустрічей батька з дитиною другого та четвертого тижня кожного місяця з 15-00 год. до 19-00 год. вівторка, середи без присутності матері дитини за згодою дитини з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого спілкування, за попередньою домовленістю із матір`ю дитини щодо місця побачення;

можливості спільного відпочинку батька та дитини на території України без присутності матері дитини за згодою дитини два тижні влітку кожного року, за попередньою домовленістю із матір`ю дитини щодо місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку; за результатами домовленості між батьками період відпочинку дитини з батьком може бути змінений;

можливості спілкування батька та дитини засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 04 червня 2021 року.