Справа № 521/1026/20
Провадження 2/521/49/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді Роїк Д.Я.

при секретарі Коноваловій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі,

встановив:

У січні 2020 року Військова академія (м. Одеса) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, посилаючись на те, що на підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) №432 від 19.08.2016 року відповідача було зараховано курсантом на 1-й курс навчання до Військової академії та на підставі наказу №50-РС від 19.08.2016 року його призначено на посаду курсанта.

Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) №172 від 30.08.2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 30.08.2016 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами.

Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) №5-РС від 18.01.2017 року згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії №6 від 28.12.2016 року у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №490 від 24 грудня 1997 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів «через небажання продовжувати навчання». Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року, та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10 квітня 2009 року, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з молодшим сержантом ОСОБА_1 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Виходячи з довідки розрахунку від 18.01.2017 року №1/55/39, складеної Військовою академією ( м. Одеса) загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовій академії ( м. Одеса) становить 42298,65 грн.

Між Відповідачем та Військовою академією 9 м. Одеса) 18.01.2017 року був укладений графік добровільного погашення ( розстроченої) заборгованості згідно якого ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість на загальну суму 7200грн.

Вказував, що станом на час звернення до суду відповідачем вказані кошти не сплачені.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 35098,65 грн.

Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 08 січня 2020 року, в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності .

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

При цьому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч. 6 ст. 2 вказаного Закону).

Оскільки спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 14-31цс19 викладала висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, а саме, що справи про відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/576/15 (провадження № 11-750апп18) та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 676/1756/18 (провадження № 61-49080св18) Верховний Суд також дійшов висновку, що справи про відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В силу приписів частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 13, 84, 127, 142, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.Я. Роїк