ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/693/21 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.02.2016 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги у питаннях отримання компенсації від судновласника/менеджера/оператора судна та будь-якої іншої особи, що має своїм обов`язком здійснити виплату грошової компенсації, у зв`язку з нещасним випадком в період роботи на судні «Atlantic Runner», відповідно до якого замовник зобов`язався здійснити оплату за наданий комплекс послуг у розмірі 20% від реально отриманої компенсації, виплаченої йому у зв`язку з нещасним випадком.

З метою організації комплексного надання правової допомоги, керуючись положеннями п.5.3. договору про правову допомогу, між ним та ОСОБА_3 укладено договір підряду №2016/2-01 від 09.02.2016 року, за яким він залучив ще і ОСОБА_3 до виконання умов договору.

Внаслідок тривалих перемовин з роботодавцем, які велися виключно англійською мовою з огляду на міжнародний характер трудових правовідносин та звичаї документообігу у морському судноплавстві, із застосуванням заходів моніторингу та контролю всіх медичних витрат ОСОБА_2 , які своєчасно надсилалися його роботодавцю з метою спонукання до якомога скорішого проведення компенсаційних виплат постраждалому моряку, здійснюючи супроводження та організацію медичних оглядів замовника, у тому числі в м.Одесі, залучаючи перекладачів для належного посвідчення офіційно складених ОСОБА_2 заяв, 25.11.2016 року судновласниками «Atlantic Runner» виплачена компенсація відповідачу у розмірі 60 000 доларів США, що еквівалентно 1 539 571,26 грн.

Після отримання всього комплексу послуг, які на етапі їх надання проводилися повністю за рахунок позивача, не здійснивши жодної оплати за договором від 09.02.2016 року, одразу після отримання компенсації ОСОБА_2 повідомив, що він відмовляється виконувати свої обов`язки з оплати наданих послуг в розмірі 20% від реально отриманої компенсації, у зв`язку із чим позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову винагороду передбачену договором від 09.02.2016 року в сумі 12 000,00 доларів США, що станом на 27.01.2017 року еквівалентно 326 520,00 грн.

У травні 2017 року ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 , звернувся до суду з зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 13.01.2016 року під час виконання трудових обов`язків на борту судна «Atlantic Runner» він отримав серйозну виробничу травму та був госпіталізований у клініку м.Балтімор (штат Меріленд, Сполучені Штати Америки), де був прооперований із вживленням імплантів другого і п`ятого хребців хребта. Після проведеного оперативного втручання, для купірування гострого болю йому призначено прийом медичних наркотичних препаратів, таких як «Оксикодон» та «Сульфат Морфію».

Після повернення в Україну він продовжив вживання наркотичних медичних препаратів для зняття больових симптомів, що призводило до побічних ефектів, таких як «провали в пам`яті», подавлений морально-психологічний стан, сплутаність думок, розгубленість, побоювання за майбутнє, відчай.

07.02.2016 року до нього прийшов ОСОБА_1 , повідомивши, що від загальних знайомих довідався про його серйозну травму та запропонував свої послуги, розповівши, що спеціалізується на правовій допомозі постраждалим морякам в отриманні компенсацій від іноземних судновласників, оскільки на цьому шляху є ряд специфічних тонкощів, від яких залежить у подальшому розмір отриманої компенсації.

Перебуваючи в тяжких життєвих умовах і подавленому морально-психологічному стані внаслідок отриманої травми та вжиття наркотичних медичних препаратів, побоюючись залишитися без засобів до існування, він погодився на укладення договору на запропонованих ФОП ОСОБА_1 умовах, які були вкрай невигідними для нього і 09.02.2016 року між ним та відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати йому правову допомогу в отриманні компенсації від судновласника/менеджера/оператори судна та будь-якої іншої особи, що має своїм обов`язком здійснювати виплату грошової компенсації у зв`язку з нещасним випадком в період роботи на судні «Atlantic Runner», а він у свою чергу зобов`язався здійснити оплату у розмірі 20% від реально отриманої компенсації, сплаченої йому у зв`язку з нещасним випадком.

Посилаючись на те, що відповідач скористався його хворобливим станом і з метою отримання неправомірної вигоди нав`язав свої послуги, змусивши його підписати договір на вкрай невигідних для нього умовах, у той час як він абсолютно не потребував такої допомоги, оскільки страхова компанія у будь-якому випадку виплатила би йому компенсаційні виплати незалежно від дій відповідача, просив визнати недійсним договір про правову допомогу від 09.02.2016 року між ним та ФОП ОСОБА_1 з підстав, визначених ст.233 ЦК України - як вчинений під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором від 09.02.2016 року відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору від 09.02.2016 року недійсним задоволено.

Визнано договір, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 09.02.2016 року недійсним.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги за первісним позовом, а у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Радінович В.І., вимоги апеляційної скарги вважав незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав документального підтвердження витрат при наданні правової допомоги, доказів їх неминучості, а також розрахунку таких витрат.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, суд першої інстанції виходив з того, що обставинами справи підтверджено, що договір про надання правової допомоги вчинений ОСОБА_2 під впливом тяжких для нього обставин, а саме: тяжкі травми, біль, зміна звичного способу життя, інвалідність, неможливість працювати на судні, необхідність фінансування свого лікування та матеріального забезпечення сім`ї, що спонукало його укласти договір на вкрай невигідних умовах.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 працював моряком на борту судна «Atlantic Runner» (прапор - Мальта).

13.01.2016 року під час виконання трудових обов`язків на борту судна «Atlantic Runner» ОСОБА_2 отримав виробничу травму, а саме, ушкодження хребта, перелом правої руки, ушкодження меніску та лівого колінного суглобу та 15.01.2016 року був госпіталізований у клініку м. Балтімор (штат Меріленд, Сполучені Штати Америки), де був прооперований і йому вживлені імпланти другого і п`ятого хребців.

Після проведеного оперативного втручання для купірування сильного болю йому призначено медичні наркотичні препарати «Оксикодон», «Сульфат Морфію».

27.01.2016 року в супроводі лікарів медичних закладів м.Києва ОСОБА_2 літаком повернувся до м.Херсона і маючи тілесні ушкодження не міг вільно пересуватися, потребував сторонньої допомоги, подальшого лікування та реабілітації.

08 лютого 2016 року ОСОБА_2 видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси. Довіреність видана строком на три роки з правом повного або часткового передоручення повноважень (а.с.5 т.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Витягу з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 здійснює діяльність у сфері права - КВЕД 69.10, цей клас включає юридичне представництво та консультативні послуги (а.с.9-10 т.1).

09 лютого 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язався надати правову допомогу (юридичні та консультативні послуги) ОСОБА_2 в отриманні компенсації від судновласника/менеджера/оператора судна та будь-якої іншої особи, що має своїм обов`язком здійснити виплату грошової компенсації, у зв`язку з нещасним випадком в період роботи на «Atlantic Runner» .

Пунктом 1.1 договору визначено, що під правовою допомогою розуміється отримання консультації, виконання любих правових дій виконавця на його власний вибір, в тому числі, надання усних консультацій про можливі засоби та механізми отримання грошової компенсації, ведення переговорів від імені замовника з метою досудового врегулювання питання виплати грошової компенсації, підготовка і пред`являння претензій і позовних заяв, звернення від імені замовника із позовами в судові органи будь-якої держави, укладення від імені замовника та з його згоди мирових угод, направлених на отримання замовником грошової компенсації та другі дії.

Необхідно вважати, що виконавець виконав свої зобов`язання перед замовником в повному обсязі та належним чином, якщо замовнику буде здійснена виплата грошової компенсації судновласником/менеджером/оператором судна, будь-якою іншою особою що має своїм обов`язком здійснити виплату грошової компенсації замовнику після укладення даного договору протягом 1 року.

Згідно з п.3.1 договору замовник здійснює оплату за послуги виконавця у розмірі 20% від реально отриманої компенсації, виплаченої йому у зв`язку з нещасним випадком.

Пунктами 5.1.5.3 договору виконавець наділяється правом від імені замовника виконувати будь-які правомірні дії в будь-яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності, подавати і отримувати будь-які необхідні документи, підписувати позовні заяви і укладати мирові угоди зі згоди замовника, вести переговори, видавати довіреності для ведення судових справ третім особам.

У випадку необхідності за вимогою виконавця замовник зобов`язується видати довіреність третій особі, вказаній виконавцем, з наділенням такої особи комплексом повноважень, передбачених п.5.1 договору.

Виконавець вправі від свого імені або від імені замовника залучати на договірних засадах третіх осіб для виконання умов цього договору (а.с.4 т.1).

09.02.2016 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір підряду за №2016/2-01, яким замовник ОСОБА_1 доручив підряднику ОСОБА_3 за завданням замовника виконати наступні види робіт, а саме:

- аналіз документів, наданих замовником;

- підготовка необхідних документів для стягнення невиплаченої суми компенсації для ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку під час та/або внаслідок його роботи на борту судна «Аtlantic Runner»;

-ведення переговорів, листування із судновласниками, менеджерами судна, клубами взаємного страхування, кореспондентами, агентами, фондами та іншими особами з питань стягнення невиплаченої суми компенсації ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку;

-підготовка та надання адресатам претензій, заяв, позовів, заяв про забезпечення позову, заяв з вимогою надати інформацію, що має відношення до справи, а також інших документів,

-виконання інших доручень, що випливають з цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору замовник здійснює оплату в розмірі 10% від суми фактично виплаченої компенсації ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку під час та/або його роботи на борту судна «Аtlantic Runner»(а.с.7-8).

09 лютого 2016 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_2 , видано нотаріально посвідчену довіреність Федько Олександрі Романівні для представлення інтересів ОСОБА_2 (а.с.6).

На підставі укладеного договору підряду та довіреності ОСОБА_3 за період з 11 лютого до 25 листопада 2016 року вела переговори шляхом листування електронною поштою з роботодавцем і страховою компанією ОСОБА_2 .

З цього листування вбачається, що воно велося англійською мовою з огляду на міжнародний характер трудових правовідносин та звичаї документообігу у морському судноплавстві, із наголошенням на вкрай важкому стані моряка та доповідях щодо проведених медичних заходів, необхідних для встановлення інвалідності і спонуканням роботодавця та страхової компанії до проведення компенсацій виплат на лікування постраждалого моряка.

Крім того, з переписки вбачається, що для виплати компенсації ОСОБА_2 повинні були бути надані відповідні рахунки щодо витрат на медичну допомогу які підтверджені належними призначеннями, забезпечення чого здійснювалося ФОП ОСОБА_1 та не заперечується відповідачем.

30.05.2016 року ОСОБА_2 був госпіталізований до травматологічного відділення Херсонської обласної клінічної лікарні, 04.06.2016 року виписаний з лікарні та направлений на реабілітацію за індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 411 до ДП «Санаторій «Гопри».(а.с.68-73 т.1).

25.05.2016 року ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності загального захворювання (а.с.74 т .1).

Відповідно до підпунктів 21.2-21.3, 24.1 Колективного договору, що укладений між компанією «Atlantic Runner Navigation Limited» та Чорноморською профспілкою моряків - моряк, якого було госпіталізовано за кордон через захворювання чи травму, має право на медичну допомогу (включаючи госпіталізацію) за рахунок компанії протягом такого часу, впродовж якого в такій допомозі є потреба чи доки моряка не буде відправлено до місця постійного мешкання.

ОСОБА_5 відправлений додому, не придатний до виконання своїх обов`язків внаслідок захворювання чи травми має право на медичну допомогу(включаючи госпіталізацію) за рахунок компанії, зокрема, в разі непрацездатності унаслідок травми, моряк отримує повну суму загальної заробітної плати протягом необхідного часу або повного одужання або офіційного визнання постійної втрати працездатності.

Доказом права на продовження одержання медичної допомоги є подання задовільних медичних довідок, підписаних , де це необхідно, лікарем, призначеним компанією(п.21.4 Колективного договору.)

Внаслідок нещасного випадку під час працевлаштування в компанії (мається на увазі постійна втрата працездатності) незалежно від того з чиєї вини це сталося, включаючи нещасні випадки, що трапляються під час подорожі, в результаті чого працездатність моряка зменшується має право на компенсацію у доповнення до допомоги за хворобою, відповідно до положень цього договору(а.с.250-267 т.1) .

З матеріалів справи також вбачається, що 25 листопада 2016 ОСОБА_2 було належним чином виплачено грошову компенсацію у розмірі 60 000 доларів США, з урахуванням ступеню втрати працездатності (згідно додатку 4 до Колективного договору).

Враховуючи, що договором від 09 лютого 2016 року передбачена можливість ФОП ОСОБА_1 залучати на договірних засадах третіх осіб для виконання умов договору, колегія суддів приходить до висновку, що укладення договору підряду ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 відповідає умовам договору з ОСОБА_2 та спрямований на належне його виконання.

Крім того, визначаючи суму оплати у договорі підряду в розмірі 10% від суми фактично виплаченої компенсації ОСОБА_2 , сторони жодним чином не змінили розмір оплати за договором про надання правової допомоги з ОСОБА_6 , який визначений у розмірі 20% від суми фактично виплаченої компенсації.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що ФОП ОСОБА_7 передав виконання договору про правову допомогу, укладеного між ним та ОСОБА_2 , третій особі без погодження із замовником і передбачено здійснення оплати за договором підряду за рахунок особи, яку він представляє.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що умови договору про надання правової допомоги ФОП ОСОБА_1 виконано, чому позивачем надані належні та достовірні докази, при цьому ОСОБА_8 визнана та обставина, що за весь період надання йому правової та організаційної допомоги, спрямованої на проведення медичних заходів, направлених на встановлення інвалідності та подальшу реабілітацію моряка він не поніс жодних витрат, всі витрати були за рахунок позивача за первісним позовом, з огляду на те, що ОСОБА_2 не надав жодного доказу самостійно вчинених правових та організаційних дій, спрямованих на отримання компенсаційних виплат або ж залучення для допомоги у цьому інших органів та осіб, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_7 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 отримав грошову компенсацію внаслідок отриманих ним ушкоджень у розмірі 60 000 доларів США після укладення даного договору протягом 1 року, проте, в свою чергу ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором не виконав та не сплатив обумовлену суму винагороди, яка становить 20% від суми відшкодування, що є підставою для її стягнення у судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_9 грошової винагороди, передбаченої договором від 09 лютого 2016 року в сумі 12 000 доларів США, що еквівалентно 326 520,00 гривень підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до ФРП Болсуна А.М. про визнання договору недійсним та таким, що вчинений під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах,колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Якщо умови договору (наприклад, ціна, процентна ставка чи інше зустрічне надання) порівняно із звичайними умовами договорів цього ж виду, які існують у цей момент, є «різко», значно невигідними для однієї зі сторін, і тільки в силу тяжкої обставини одна зі сторін приймає ці умови, то такий договір може бути визнаний недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

Як свідчить тлумачення частини першої статті 233 ЦК України умовами, існування яких надає підстави особі звертатися до суду, а суду - виносити рішення про визнання правочину недійсним є:

а) наявність тяжкої обставини, що «змусила» особу вчинити правочин;

б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Тобто для визнання правочину недійсним, на підставі частини першої статті 233 ЦК України, необхідна сукупність вказаних умов. Такий висновок підтверджується вживанням законодавцем в частині першій статті 233 ЦК України сполучника «і», за допомогою якого відбувається поєднання вказаних умов (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 199/5134/18 (провадження № 61-19354св19).

З матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом отримав серйозні травми внаслідок чого проходив тривале лікування, а у подальшому реабілітацію.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 зазначав, що договір був підписаний у стані, коли його внутрішня воля сформувалася під впливом вкрай негативних чинників, таких як прийом наркотичних медичних препаратів та пригнічений морально-психологічний стан через отримані тяжкі травми, неможливості в подальшому працювати на судні.

Разом з тим, встановлені судом обставини хоч і свідчать про існування у позивача за зустрічним позовом тяжких обставин під час укладання договору з ФОП ОСОБА_1 , таких як травми, пригнічений морально-психологічний стан у зв`язку з отриманими травмами та неможливістю в подальшому працювати на судні, проте оспорюваний договір і був спрямований на надання постраждалій особі допомоги у правових та організаційних питаннях, які здійснювалися ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_2 мав змогу не опікуватися ними, а присвятити всі свої сили відновленню стану здоров`я та очікувати отримання компенсаційних виплат від роботодавця.

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з твердженням позивача за зустрічним позовом про те, що договір укладено на вкрай невигідних для нього умовах.

З оспорюваного договору вбачається, що сума винагороди відповідача становить 20% від реально отриманої компенсації, сплаченої у зв`язку з нещасним випадком. Враховуючи викладене, сума отриманої винагороди ФОП ОСОБА_7 ставив у пряму залежність від виконаної роботи, внаслідок якої позивачем повинна була бути отримана максимальна сума компенсації. У випадку відсутності виплати компенсації, ФОП ОСОБА_1 був би позбавлений винагороди за проведену ним роботу.

Крім того, звертаючись з зустрічним позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що він приймав наркотичні медичні препарати внаслідок чого не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дії та належно оцінювати положення договору, посилаючись також на Акт амбулаторної судово-психологічної експертизи № 022-2017 року.

Відповідно до вказаного акту на момент підписання договору 09.02.2016 року ОСОБА_2 не міг розуміти змістовну (понятійний рівень) сторону своїх дій не міг ними керувати та передбачати їх наслідки, проте колегія суддів не може прийняти вказані доводи, оскільки зазначений акт не встановлює абсолютну неспроможність ОСОБА_10 в момент укладення оспорюваного договору усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Крім того, посилання на недійсність правочину внаслідок неусвідомлення значення своїх дій та неможливості керування ними виходить за межі підстав визнання позову у цій справі і є самостійною підставою для визнання правочину недійсним, яке не охоплюється заявленими у цій справі позовними вимогами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не доведено належними та допустимим доказами, що на момент укладення оспорюваного договору тяжкі обставини стали причиною його укладення саме на умовах, які він вважає невигідними для нього.

Зміна свого рішення або ставлення до його наслідків в результаті переусвідомлення його значення для себе, що настали у майбутньому, тобто після укладення такого правочину, не повинні створювати уявлення про наявність такої помилки станом на момент укладення оспорюваного правочину.

Суд виходить з того, що підстави недійсності правочину повинні існувати саме на момент його укладення, усі сумніви та зміна намірів і ставлення до укладеного правочину, що виникли після моменту укладення, не впливають на його дійсність, а можуть слугувати виключно підставами для його розірвання, якщо це передбачено законом для такої правової ситуації.

Колегія суддів також зазначає про те, що після укладення договору та до моменту отримання компенсації ОСОБА_2 не ставилося питання про визнання договору недійсним внаслідок укладення його під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, він продовжував користуватися допомогою ФОП ОСОБА_1 і тільки після отримання належної йому компенсації відмовився виконувати умови договору та звернувся до поліції та суду.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку, що оспорюваний договір позивач вчинив під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому є недійсним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Первісний позовфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з оплати послуг у розмірі 326 520,00 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 03.06.2021 року

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська