У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/905/21

Номер провадження 2/184/404/21

18 травня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров клопотання ОСОБА_1 «про забезпечення позову», відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, -

ВСТАНОВИВ:

Одночасно із поданням позову, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 17.03.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. було вчинено виконавчий напис №430 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 982 877,93 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису 01.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. було відкрито виконавче провадження №65004432. Відповідно до вказаної постанови державного виконавця з неї підлягає стягненню заборгованість у розмірі у розмірі 982 877,93 грн. та складається з наступного: - 388 670,47 грн. основний борг; 594 207,46 грн. відсотки; розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 2500,00 грн. Сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом 985 377,93грн.. Вказаний виконавчий напис нотаріуса вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстав неправомірності вимог стягувача. Зокрема, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». З виписки АТ «Ощадбанк» від 26.04.2021 року по її картковому рахунку для соціальних виплат вона дізналась про існування виконавчого напису, на підставі якого 19.04.2021р. встановлено арешт на рахунок, на який вона отримує соціальні виплати, у розмірі 1084415,72грн., а також про направлення на погашення арештованої суми коштів 934,03грн. та 15,00 грн. З реєстру виконавчого провадження їй стало відомо про наявність постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. від 01.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №65004432. У відповіді №2674 від 07.05.2021р., наданій приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. на її заяву від 06.05.2021р. зазначалося, що на примусовому виконанні у нього перебуває виконавче провадження №65004432 з примусового виконання виконавчого напису №430, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп». Також приватний виконавець Ванжа О.В. надіслав копію постанови про відкриття ВП №65004432 від 01.04.2021 року, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. від 17.03.2021 року №430 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 985377.93 грн. Згідно реєстраційного номеру ВП в АПВП №65004432 було здійснено ряд виконавчих дій: - 01.04.2021р. межах виконавчого провадження №65004432, приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, якою постановлено накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ; - 08.04.2021р. приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №65004432 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника; - 08.04.2021р. приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №65004432 передані Виконавчі Дії на виконання до підприємства, установи, організації. У даному випадку вона не отримувала від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп» повідомлення-вимоги про усунення порушень, а тому виконавчий напис вчинено до спливу тридцяти днів з моменту надіслання повідомлення-вимоги про усунення порушень, що не узгоджується з гарантіями, визначеними підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому вважає, що відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп» безпідставно звернулося до приватного нотаріуса з вимогою вчинити виконавчий напис про стягнення з мене боргу, а приватний нотаріус безпідставно вчинив виконавчий напис, не перевіривши документи та складові боргу і дату його виникнення. В теперішній час з її соціальної допомоги вже відраховуються кошти, а тому існує загроза безпідставного стягнення боргу.

На підставі викладеного та враховуючи те, що невжиття передбачених законом заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, тому ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням ВП №65004432, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. від 01.04.2021р. з примусового виконання виконавчого напису №430 від 17.03.2021р., виданого приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. про стягнення з неї на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 982 877,93 грн. до вирішення справи по суті.

В судове засідання сторони не з`явились.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

За таких обставин суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення та заборони здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заходи забезпечення позову в розумінні норм процесуального закону носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

Зазначені заходи забезпечення позову є спів мірними з позовними вимогами, які заявлені ОСОБА_1 , адже їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третьої особи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №4, вчиненого 17.03.2021р. приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. є достатніми та необхідними забезпечення реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, оскільки може призвести до порушення майнових прав позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 «про забезпечення позову», відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим провадженням ВП №65004432, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем від 01.04.2021 року з примусового виконання виконавчого напису №430 від 17.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Дніпрофінансгруп» заборгованості в сумі 982 877,93 грн. до вирішення справи по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш