Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1386/20
Провадження № 2/553/50/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01.02.2021м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді: Новака Ю.Д.,
при секретарі: Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» про захист прав споживачів,-
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог вони зазначали, що 04 березня 2020 р. між ними та ТОВ «Джоін АП!» через турагента ФОП ОСОБА_3 було укладено Договір про надання туристичних послуг № 108247(далі - Договір). Відповідно до п. 2.1 Договору туроператор «Джоін АП» зобов`язаний забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Зокрема, до переліку істотних умов Договору, входив переліт літаком авіакомпанії SkyUp (відповідач -ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП») 15 березня 2020 р. із Шарм-ель-Шейху до Києва, рейсом номер PQ 7102 . Тобто відповідач надавав послуги по перевезенню. Порушивши Договір, відповідач - перевізник не здійснив переліт 15 березня 2020 року. Про скасування рейсу вони довідалися лише 15.03.2020 р. Фактично на дошці оголошення не було повідомлення про рейс і вони нервуючи, цікавившися у чому проблема, чи не змінився час відльоту, завдяки цьому дoвiдaлиcя, що рейс було скасовано. Підстави скасування рейсу й іншу дату та час рейсу їм не повідомили. Тож з вини відповідача виникла й тривала нервова, психологічна напруга та моральні переживання. Вже 15.03.2020 р. їх виселили з готелю. 16.03.2020 р. їм також не повідомили про дату повернення. Фактично переліт відбувся 17 березня 2020 р. й лише тому, що вони поїхали в аеропорт та вимагали посадити до літака. Про причини скасування рейсу 15.03.2020 р. їм так і не повідомили. 27.03.2020 р. вони направили на адресу відповідача лист - звернення з проханням виплатити компенсацію. 27.05.2020 р. отримали лист - відповідь відповідача яким, визнаючи факт скасування 15.03.2020 р. рейсу вони повідомили про відмову у виплаті компенсації у зв`язку і «запровадженням органами влади України та інших країн обмеження перетинання кордону».
В судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду спільну заяву, відповідно до якої просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримували, не заперечували щодо винесення заочного рішення.
Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Відзиву до суду не надав.
01.02.2021 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_3 що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту №5743/16 від 04.01.2018 року від імені та за дорученням туристичного оператора ТОВ «Джоін Ап!», та ОСОБА_1 укладено договір про надання туристичних послуг №108247 (а. с. 5-11).
Згідно із квитками «SkyUP Airlines» дату вильоту позивачів з аеропорту Київ «Бориспіль» зазначено як 08 березня 2020 року, час вильоту 06 год. 30 хв., час прильоту 10 год. 20 хв, дату вильоту позивачів з аеропорту м. Шарм - ель - Шейх зазначено як 15 березня 2020 року, час вильоту 07 год. 15 хв., час прильоту 11 год. 25 хв (а. с. 2-3).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).
Згідно із статтею 5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
Ч. 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З наведеного вбачається, що до обов`язків туроператора за договором на туристичне обслуговування входить бронювання квитків, тобто забезпечення перевезення, а не здійснення самого перевезення. Відповідно, відповідальність туроператора настає у разі встановлення факту незабезпечення або несвоєчасного забезпечення туристів обумовленими договором послугами. У правовідносинах, пов`язаних з перевезенням, туроператор виступає посередником між туристом та перевізником.
Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року (далі - Монреальська конвенція), Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі - Правила).
Згідно з п. 1 глави 1 розділу IV Правил пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.
Відповідно до п. 2 глави 1 розділу IV Правил квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення.
Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Статтею 910 ЦК України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а у разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідного квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
Отже, ТОВ «Авіакомпанія Скайап» надаючи туроператору авіаквитки, які в подальшому на виконання останнім договору на туристичне обслуговування були передані позивачам, вступило з ними у договірні правовідносини.
За таких обставин, договір перевезення між позивачами та ТОВ «Авіакомпанія Скайап» укладався.
Відповідно до частин першої, другої статті 100 ПК України правила авіаперевізника - правила, інструкції і технології, встановлені авіаперевізником, які використовуються при повітряних перевезеннях пасажирів та/або багажу, вантажу, пошти, а також правила застосування тарифів, стандарти та настанови з обслуговування пасажирів і багажу, порядок розгляду претензій та позовів. Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів.
Згідно з частиною четвертою зазначеної статті авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Авіаперевізник у своїх правилах повинен встановити та довести до відома пасажирів порядок виплати компенсації і надання допомоги пасажирам у разі відмови від прийняття на борт або скасування польоту чи затримки вильоту, зниження класу обслуговування пасажира, повернення плати за ненадану послугу з повітряного перевезення, розмір та спосіб виплати компенсації і обслуговування пасажирів, яким відмовлено у прийнятті на борт. Зазначені правила повинні відповідати вимогам та правилам, установленим міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавству України, в тому числі авіаційним правилам України. При цьому розмір виплати компенсації та надання допомоги пасажирам мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів (частина шоста статті 100 ПК України ).
Судом встановлено, що позивачі не здійснили виліт з Арабської Республіки Єгипет (аеропорт у м. Шарм -ель- Шейх) до України (аеропорт «Бориспіль») - з датою вильоту 15 березня 2020 року о 07 год. 15 хв. відповідно до квитків «SkyUP Airlines», що підтверджується і відповіддю наданою позивачам останнім у листі за вих. №1244 від 18.05.2020 року (а.с.4).
Частиною шістнадцятою статті 100 ПК України передбачено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.
Розділом XIII ПК України передбачено права пасажира на компенсацію у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки авіарейсів.
Ч. 1 ст. 103 ПК України встановлено, що положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України.
Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення (частина друга статті 103 ПК України).
Згідно ч. 1 ст. 105 ПК України у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття.
Відповідно до ч. 5 ст. 104 ПК України, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1 500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1 500 до 3 500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3 500 кілометрів.
Також право пасажирів у разі відмови в перевезенні, скасуванні або затримки рейсів на компенсацію передбачено розділом XVI Правил, які містять аналогічні норми.
Про скасування рейсу PQ 7102 позивачам стало відомо 15 березня 2020 року під час реєстрації документів.
Відповідно до частини третьої статті 105 ПК України перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.
Наведена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення перевізника від обов`язку виплачувати компенсацію, разом з тим відповідачем не надано до суду будь-яких доказів на наявність підстав для звільнення від обов`язку виплачувати компенсацію, відзив до суду останнім не надано.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Скайап" на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, від сплати якого звільнені при подачі позову позивачі.
Керуючись ст. ст. 4,12,13,76-81,89,258-259,265,268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» про захист прав споживачів - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Скайап" на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак