ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2071/21 Справа № 214/8589/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг теплової енергії за вказаною адресою. У зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01.10.2013 року по 31.10.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 23 540,07 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, суму збитків від інфляції за вказаний період 5231,11 грн., та 3% річних 1565,87 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року позов АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 18.11.2016 по 31.10.2019 в сумі 19 125,29 грн., з яких: 16 312,96 грн. заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення; 1977,21 грн. інфляційні витрати та 835,12 грн. 3% річних..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1210 грн. 23 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову АТ «Криворізька теплоцентраль» в задоволенні позову.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не встановлено чи відповідає відповідач характеристикам індивідуального споживача та обставин, які б підтверджували дані обставини.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, на відсутність договору між сторонами, розрахунок заборгованості наданий до позовної заяви є незрозумілим, не зрозуміло ні послуга ні тарифи.

Суд не встановив повноваження АТ «Криворізька теплоцентраль» і не перевірив достовірність інформації і документи,які б підтверджували те, що позивач є постачальником комунальних послуг.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови АТ «Криворізька теплоцентраль» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2013 року по 18.11.2016 року не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача, підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першоїінстанції встановлено,що ОСОБА_1 згідно з випискою з особового рахунку та довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.04.1988 (а.с.12).

З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритого за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2013 року по 31.10.2019 року заборгованість по оплаті за централізоване опалення становить 23 540,07 грн. (а.с.5-6).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» та стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість з теплової енергії, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем, як споживачем послуг, свого обов`язку з їх оплати своєчасно та у повному обсязі, в межах строку позовної давності з 18.11.2016 року по 31.10.2019 року стягнув заборгованість в розмірі 19 125,29 грн., а також інфляційні витрати та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку АТ «Криворізька теплоцентраль» та споживанню з боку ОСОБА_1 комунальних послуг з надання теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року, Законом України «Про теплопостачання» №2633-ІV від 02 червня 2005 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі(індивідуальнітаколективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку,зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території,виконання санітарно-технічнихробіт,обслуговування внутрішньобудинкових систем (крімобслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем),утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Так, згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Як вбачається з матеріалів справи, надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось АТ «Криворізька теплоцентраль».

Відповідач є споживачем послуг, однак оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість, якавідповідно до розрахунку заборгованості за період з жовтня 01.10.2013 року по 31.10.2019 року склала 23 540 грн. 07 коп.

Враховуючи ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та застосування приписів ст.625 ЦК України шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочки виконання зобов`язань, в межах строків позовної давності, з 18.11.2016 року по 31.10.2019 року, про застосування якого відповідачем по справі було подано відповідну заяву.

Колегією суддів перевірено проведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних за період з 18.11.2016 року по 31.10.2019 року, якиє є зрозумілим та з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 18.11.2016 року по 31.10.2019 року року в розмірі 19125 грн. 29 коп., яка складається із заборгованості за централізоване опалення 16312 грн. 96 коп., інфляційних втрат 1977 грн. 21 коп., 3% річних 835 грн. 12 коп., в межах строків позовної давності про застосування якого відповідачем було заявлено клопотання.

Не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови в задоволені позовних вимог доводи викладені у відзиві на позовну заяву про те, що відповідач відключився від централізованого опалення у 2018 році, про що повідомив КПТМ «Криворізька телоцентраль», з огляду на наступне.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно до пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з п.26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинний на момент винекнення правовідносин між сторонами та втратив чинність з 17 вересня 2019 року, визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Відповідно до п. 1.2 Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.

Згідно з п.2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.2.1 Порядку, при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.

Згідно з п. 2.3. Порядку, отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Відповідно до п. 2.5 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.

Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.2 Порядку).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до наказу від 22 листопада 2005 № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Отже, з наведеного вище слідує, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання процедури, прийнятого на підставі заяви власника (власників) будинку.

Зазначена правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду № 6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року, у справі№915/89/16 від 02 березня 2018 року та у справі №522/401/15-цвід 25 вересня 2019 року.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з заявою до ТОВ КК «Наш дім» з проханням відсічення опалювальних приладів.

В акті від 26.10.2018 року, складеним та підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_2 зазначено, що в квартирі знаходиться читири транзитних труби, наявного розриву немає. В квартирі відсутні опалювальні прилади.

Відповідно до Акту складеного представниками ТОВ «КК Наш Дім» від 09.11.2018 року встановлено: відключення опалювальних приладів (батарей) в кількості 4 шт. від стояків будинку. Стояки проходять транзитом (а.с.66-69).

При цьому, доказів звернення відповідача до створеної рішенням виконкому Криворізької міської ради міжвідомчої комісії з питання відключення споживача від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, суду не надано. Тому об`єктивно встановити, що відповідач не користувався послугами позивача з теплопостачання - неможливо.

Технічні умови для правомірного відключення від центральної системи теплопостачання відповідач не виготовляв та відповідний дозвіл на відключення та влаштування індивідуального автономного опалення, у передбаченому законом порядку, не отримував. Відтак, відсутність у відповідача законного акта, затвердженого рішенням комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО та ГВ є підставою для продовження нарахування коштів за комунальні послуги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для звільнення від оплати послуг, що надавалися АТ «Криворізька теплоцентраль».

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про відсутність договору між сторонами, оскільки відсутність договору не позбавляє відповідача як споживача комунальних послуг від обов`язку оплати наданих послуг.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2020року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: