СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/103/21
ун. № 759/6786/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді П`ятничук І.В.

при секретарі - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Лашко Ігоря Івановича про забезпечення позову по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва 02.04.2021 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Заявою-Договором №019/2629219-СК від 14 липня 2016 року .

Разом з позовною заявою представником позивача до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд винести ухвали про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 28.12.2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 36605244, номер запису:55 в книзі:11.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 14 липня 2016 року між ПАТ «Таскомбанк», поточне найменування та організаційно-правова форма якого АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір №№019/2629219-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, також 14.06.2016 року відповідачем по справі було підписано заяву-анкету на отримання кредитного ліміту на суму 32 100,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків у відповідача станом на 22.03.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 86 206,42 грн., яка складається з:

-Заборгованість по тілу кредиту - 30 605,43 грн.,

-Заборгованість по відсоткам - 55 654,99 грн.

Оскільки на теперішній час у відповідача існує заборгованість, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суддя, дослідивши вимоги поданої заяв про забезпечення позову вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено в заяві, сума боргу відповідача ОСОБА_1 перед позивачем АТ «Таскомбанк» на даний час складає 86 260,42 грн.

Оскільки позивачем не доведено того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення про стягнення боргу, а також той факт, що предметом спору є стягнення з відповідачки грошових коштів в межах 86 260,42 грн., а вартість майна (будинку) значно перевищує суму заборгованості, суд вважає, що запропонований вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України, свідчить про необґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно, а тому законних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Лашко Ігоря Івановича про забезпечення позову по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.В. П`ятничук