Єдиний унікальний номер 219/5490/20
Номер провадження 22-ц/804/330/21
Єдиний унікальний номер 219/5490/20
Номер провадження 22-ц/804/330/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Никифоряка Л.П.

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним (суддя першої інстанції Давидовська Т.В., повний текст рішення складено 12 листопада 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним. Просив визнати недійсним Кредитний договір №Ф-455 від 14 січня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, вважає, оскаржуване рішення необґрунтованим, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що всупереч приписів статей 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ, банк укладаючи з ним кредитний договір не повідомив про умови надання кредиту та валютні ризики, чим було порушено право споживача на одержання необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.

Вказує, що не отримала належної правової оцінки суттєва для справи обставина, а саме те, що Кредитний договір № Ф-455 від 14.01.2008 року в редакції Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 14.01.2008 року № ф-455 за своїм змістом є вкрай дискримінаційним по відношенню до позичальника, та нав`язаний позивачу

Суд першої інстанції не звернув уваги те, що використання відповідачем долара США, як предмету кредитування за споживачем кредитом значно погіршує становище позивальника, як споживача.

ОСОБА_1 просив рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від ПАТ «Укргазбанк» відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 та представник ПАТ « Укргазбанк» у судове засідання не з`явились.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк» 14.01.2008 року укладений Кредитний договір № Ф-455, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі в сумі 5 380,00 доларів США, строком з 14.01.2008 року по 13.01.2018 року, або день визначений п.3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом 12,5 % річних.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору комісія за відкриття позичкового рахунку 1% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1., що становить 53,80 долара США. Оплата здійснюється у національній валюті України за курсом НБУ на день фактичної сплати.

Пунктом 3.3.3. Кредитного договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ЛФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 304621, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем початку Стандартного періоду, в розмірі не меншому 1/120 від суми отриманого Кредиту, що становить 44,83 Долара США.

Згідно п. 3.1.10 Кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1 збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Пунктом 3.3.11. Кредитного договору, визначено безперечно виконувати умови змін та доповнень до цього Договору (включаючи зміни до цього Договору стосовно припинення зобов`язання Банку внаслідок його односторонньої відмови від зобов`язання, зміни Банком умов зобов`язання Позичальника та розірвання цього Договору, у зв`язку з чим Позичальник зобов`язаний буде повернути/сплатити Банку всю заборгованість за кредитом, процентами та всю іншу заборгованість за умовами кредитного договору, в тому числі, штрафні санкції та витрати Банку в день одностороннього розірвання Банком цього Договору), внесених Банком в односторонньому порядку у відповідності з розділом "Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку».

Відповідно до п.3.4. Кредитного договору Позичальник має право:

3.4.1 порушувати перед Банком питання про перенесення строків повернення кредиту та сплати проценті в разі виникнення об`єктивних обставин;

3.4.2. достроково повертати кредит утому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат і сплачувати проценти за його використання з урахуванням п. 3.3.5. цього Договору;

3.4.3 протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі Позичальнику примірника цього договору.

3.4.4. відкликання згоди Позичальник оформлює письмовим повідомленням, яке подає особисто чи через уповноваженого представника або надсилає письмово Банку до закінчення строку, передбаченого п. 3.4.3. цього Договору, та забезпечити

отримання Банком письмового повідомлення в тому числі і в разі, коли Позичальник надсилає таке повідомлення до 14 календарних днів.

05 березня 2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, відповідно до якої отримані від позичальника (позивача) кошти направлятимуться Банком (відповідачем) в першу чергу для оплати простроченої сумі комісійних платежів, потім - простроченої заборгованості по процентам за кредитом, потім простроченої заборгованості по кредиту, потім строкової заборгованості по нарахованим комісіям, потім строкової заборгованості по процентам, потім строкової заборгованості по кредиту.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що перед укладенням оспорюваного Кредитного договору ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи ОСОБА_1 , при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому тривалий час виконував його. Таким чином, при підписанні Кредитного договору ОСОБА_1 погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

За змістом наведених статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ВАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № Ф-455 (а.с.7-9).

Відповідно до п.1. договору банк надає Позичальнику кредит, в сумі 5 380 доларів США.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору комісія за відкриття позичкового рахунку 1% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1., що становить 53,80 долара США. Оплата здійснюється у національній валюті України за курсом НБУ на день фактичної сплати.

Згідно п.1.5 договору кредит надається на задоволення споживчих потреб позивальника.

Також з матеріалів справи вбачається, що між банком та ОСОБА_2 05 березня 2009 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 14 січня 2008 року № Ф-455 (а.с.10).

Відповідно до п 5 додаткової угоди ця додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору та вступає в силу з моменту підписання її сторонами.

Виходячи з принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) укладення сторонами кредитного договору не суперечить цивільному законодавству України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо використання відповідачем долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами справи.

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції на час укладення спірного договору цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Статтею 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк, має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті.

Таким чином, під час підписання кредитного договору, ОСОБА_1 було відомо, що кредит йому надається в іноземній валюті, в доларах США. Банк має право в будь якій валюті надавити кредит за узгодженням із позичальником.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про споживче кредитування» укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, включених до переліку тих, які відповідають вимогам кредитодавця (за наявності такого переліку), крім випадків, коли відповідну послугу може надати лише кредитодавець.

Підписавши власноруч кредитний договір, позивач підтвердив факт ознайомлення з усіма умовами кредитного договору, отримання вказаної інформації та погодження з ними. Крім того, спірний правочин безпосередньо містить усю інформацію щодо кредитодавця, а також інші умови кредитування (суму кредиту, процентну ставку, нарахування інших платежів, порядок погашення кредиту та ін.) передбачені Законом.

Вказане свідчить про відсутність правових та фактичних підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним та правильність висновків суду першої інстанції, які доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

Л.П. Никифоряк