У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року Справа № 608/43/21
Номер провадження6/608/8/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л. С.
головного державного виконавця Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ватаманюк М. В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові подання Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла,-
У січні 2021 року Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до будинку боржника ОСОБА_1 , який фактично є місцем її проживання, з метою перевірки майна, що належить боржнику, та в разі наявності, здійснення опису та його арешту з подальшою реалізацією для погашення боргу в дохід держави.
В обґрунтування подання відділ ДВС посилається на те, що на виконанні в відділі перебуває зведене виконавче провадження № АСВП 63743058 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в користь Головного управління ДФС у Тернопільській області, АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму боргу 131 796,44 грн.
Державним виконавцем направлялись на адресу боржника виклики, якими зобов`язували ОСОБА_1 з`явитись у відділ для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. Однак, боржник ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не з`являлась. На виходи державного виконавця за адресою боржника: по АДРЕСА_1 , двері у будинку ніхто не відчиняв, у зв`язку із чим вчинити дії щодо опису майна боржника виявилось неможливим, про що складено акти державного виконавця. Посилаючись на наведене та невиконання рішення суду, відділ ДВС вважає, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» та статті 439 ЦПК України, суд за його поданням повинен вирішити питання про примусове проникнення до житла боржника.
Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у Чортківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження за № АСВП 63743058 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в користь Головного управління ДФС у Тернопільській області, АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму боргу 131 796,44 грн.
10.01.2019 року, 20.06.2019 року, 18.07.2019 року, 07.11.2019 року, 16.03.2020 року, 29.05.2020 року, 04.09.2020 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, які надіслано боржнику для виконання та стягувачу до відома.
Повідомлення про вручення боржнику ОСОБА_1 вищевказаних постанов у матеріалах справи відсутні.
10.01.2019 року, 20.06.2019 року, 18.07.2019 року, 07.11.2019 року, 16.03.2020 року, 29.05.2020 року, 04.09.2020 року, 03.12.2020 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 направлено виклики щодо необхідності надання пояснення щодо невиконання вимог виконавчого документа. Повідомлення про вручення боржнику ОСОБА_1 вищевказаних викликів у матеріалах справи також відсутні.
Боржник на виклики державного виконавця не відреагувала.
30.05.2020 року державним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на все майно боржника.
16.03.2020 року, 29.05.2020 року, 04.09.2020 року, 29.05.2020 року, 03.12.2020 року державним виконавцем вчинено запит в реєструючі установи щодо перевірки майнового стану боржника.
Відповідно до повідомлення Управління Держпраці у Тернопільській області встановлено, що за ОСОБА_1 станом на 31.05.2020 року технологічні засоби не зареєстровані.
Відповідно до повідомлення Держпродспоживслужби в Тернопільській області встановлено, що за боржником сільськогосподарська техніка та інші механізми станом на 05.06.2020 року не зареєстровані.
Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області встановлено, що за боржником відсутні зареєстровані земельні ділянки у власності, постійному чи тимчасовому користуванні.
Відповідно до довідки Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації за боржником ОСОБА_1 зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
27.11.2020 року державним виконавцем направлено електронний запит в МВС щодо транспортного засобу зареєстрованого за боржником, в результаті чого встановлено, що зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні.
09.12.2020 року здійснено виїзд по місцю проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 , в результаті чого складено акт державного виконавця та встановлено, що боржник зі слів сусідів за вказаною адресою проживає, однак двері будинку були зачинені, на стукіт ніхто не відповідав.
10.12.2020 року за №01-29/1543 Відділом отримано повідомлення Чортківської міської ради, що згідно картотеки реєстраційного обліку громадянка ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 . Також за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
11.12.2020 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 5, 18, 24, 48, 56 винесено постанову про призначення виконавчих дій, спрямованих на опис та арешт майна на 23.12.2020 року.
11.12.2020 року державним виконавцем відповідно до вимог ч.2 ст. 4, ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.
16.12.2020 року у відділ надійшла заява від боржника про часткову сплату боргу на користь АТ КБ "ПриватБанк".
За даних обставин неможливо перевірити майновий стан та майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі за №678/282/16-ц.
Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.
Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.
Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.
До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.
Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій, тим самим, відзначається, що виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.
У вказаному поданні державним виконавцем Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) лише зазначено, що двері за адресою проживання боржника ОСОБА_1 були зачинені, провести опис майна виявилось за неможливе.
Однак, у матеріалах подання відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 повідомлена про наявність виконавчого провадження про стягнення із неї заборгованості та належним чином повідомлена про намір державного виконавця здійснювати виконавчі дії з приводу опису майна боржника.
З досліджених матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, не вбачається належних доказів того, що боржником ОСОБА_1 не виконуються вимоги державного виконавця щодо явки на місце проведення виконавчих дій, зокрема не надано жодних доказів на підтвердження отримання боржником вимог державного виконавця про необхідність з`явитися на місце вчинення виконавчих дій.
Крім цього, матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню вказаних виконавчих дій, не даючи доступу до належного їй житлового приміщення.
Акти про вихід державного виконавця для проведення виконавчих дій, надані державним виконавцем не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.
Інших доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає у здійсненні державним виконавцем виконавчих дій, та, зокрема, доказів стосовно того, що нею чиняться перешкоди у доступі державному виконавцю до її житла, якими, на переконання суду, можуть бути документи, що підтверджують факт недопуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, виклики, які скеровувалися боржнику, про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника, відомості про те, що боржник користується зазначеним вище житлом та фактично у ньому проживає, чи з членами родини, в цьому помешканні зберігаються його власні речі, державним виконавцем до подання не надано, та не надано доказів того, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.
Таким чином, наведене також може свідчити про необізнаність боржника по вчиненню щодо неї цих виконавчих дій, оскільки матеріали справи не містять жодного повідомлення, яке їй було особисто вручено.
Виходячи з вищевказаного та аналізуючи надані документи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла або іншого приміщення не є першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду, а матеріали подання не містять належних доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, що дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання не забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовувало б наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника та інших осіб, які зареєстровані або проживають в житловому помешканні за адресою, зазначеною у поданні.
Наведені обставини не дають можливості встановити доцільності та необхідності примусового проникнення у спірне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні подання Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити за безпідставністю в задоволенні подання Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до будинку боржника ОСОБА_1 , який є фактичним місцем проживання боржника.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повної ухвали 25 січня 2021 року.

Суддя В. І. Парфенюк