Справа № 308/9097/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Національної академії прокуратури України Сабодаш Р.Б.

представника Тренінгового центру прокурорів України Сидоренко Я.А.,

представника Офісу Генерального прокурора Андрейчик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України, в особі ліквідаційної комісії, та Тренінгового центру прокурорів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Національної академії прокуратури України, в особі ліквідаційної комісії, та Тренінгового центру прокурорів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представником Національної академії прокуратури України подано до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України, з тих підстав, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачем подано клопотання про витребування доказів від 07.09.2020 року, згідно з яким просить суд:

витребувати від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчені копії наступних документів: положення про структурні підрозділи Тренінгового центру прокурорів України; посадових інструкцій працівників Тренінгового центру прокурорів України; обґрунтування структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України;

витребувати від Національної академії прокуратури України належно засвідчені копії наступних документів: посадових інструкцій старшого викладача відділу інституту спеціальної підготовки з кваліфікаційними вимогами до посад з вказівкою коли і ким затверджені; чинного Статуту Національної академії прокуратури України;

витребувати від Офісу Генерального прокурора належним чином засвідчені копії наступних документів: наказу Генерального прокурора № 130 від 05.03.2020 з додатком до нього Статуту Тренінгового центру прокурорів України (у первинній редакції від 05.03.2020); чинного Статуту Тренінгового центру прокурорів України (у редакції від 29.05.2020); затвердженої структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України та їх обґрунтування.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що нею подано до суду позовну заяву про визнання незаконним і скасування наказу про її звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідачами за цим позовом є Національна академія прокуратури України та Тренінговий центр прокурорів України. З метою належного обґрунтування позовних вимог і для розгляду справи по суті необхідно здійснити аналіз та порівняння положень про структурні підрозділи, посадових інструкцій у Тренінговому центрі прокурорів України та Національній академії прокуратури України, оригінали яких знаходяться у цих установах. Нею були направлені запити (додатки 27, 28 та 29 до позовної заяви) про надання їй зазначеними установами належно засвідчених копій цих документів, одна ці документи вони їй не надали. Зауважує, що за допомогою вказаних документів доводиться наявність у ТЦПУ посад, які вона могла б обіймати, враховуючи її досвід, кваліфікацію і спеціальність, і видів роботи, аналогічних виконуваним нею у Національній академії прокуратури України. Обґрунтування штатного розпису і структури ТЦПУ доводить їх спрямованість на виконання мети і завдань установи, передбачених законом і Статутом ТЦПУ, розкриває критерії, якими послуговувалось керівництво ТЦПУ для затвердження структури і штатного розпису Тренінгового центру, а також є доказом самовільного відступу керівництва ТЦПУ від вимог Закону України «Про прокуратуру», у ч. 6 ст. 86 якого передбачено, що у штаті ТЦПУ мають бути посади адміністративні та науково-викладацькі. Також з вказаних обставин у суді їй необхідні належно засвідчені копії: чинного Статуту Тренінгового центру прокурорів України; наказу Генерального прокурора № 130 від 05.03.2020 з вказівкою про його статус чинний чи нечинний на даний час; затвердженої структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України та їх обґрунтування. Офіс Генерального прокурора є розпорядником запитуваної інформації. Обов`язок надання вказаних документів для ТЦПУ, НАПУ та ОГП не охоплюється вимогами Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян». У добровільному порядку ТЦПУ, НАПУ та ОГП таких документів не надав її колегам з числа звільнених працівників, які зверталися до них з аналогічних питань. На її запит про надання вказаних документів від ТЦПУ, НАПУ та ОГП також будь-якої відповіді нею отримано не було, ніякі документи їй не надсилалися. З огляду на зазначене, вона позбавлена можливості долучити відповідні докази до позовної заяви.

Крім того, позивачем подано клопотання про витребування доказів від 19.11.2020 року, відповідно до якого просить суд:

витребувати від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчені копії наступних документів: акт (акти) про передачу майна Національної академії прокуратури України Тренінговому центру прокурорів України; положення про структурні підрозділи Тренінгового центру прокурорів України; посадові інструкції працівників Тренінгового центру прокурорів України; обґрунтування структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України; список працівників Тренінгового центру прокурорів України, які працевлаштовані із звільнених з НАПУ;

витребувати від Національної академії прокуратури України належним чином засвідчені копії наступних документів: посадових інструкцій: старшого викладача відділу інституту спеціальної підготовки НАПУ, працівників науково-дослідного інституту НАПУ з кваліфікаційними вимогами до посад з вказівкою коли і ким затверджені; положення про інститут спеціальної підготовки НАПУ; чинного Статуту НАПУ;

витребувати від Офісу Генерального прокурора належним чином засвідчені копії наступних документів: затвердженої структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України та їх обґрунтування.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що з метою належного обґрунтування позовних вимог і для розгляду справи по суті необхідно здійснити аналіз та порівняння положень про структурні підрозділи, посадових інструкцій у Тренінговому центрі прокурорів України та Національній академії прокуратури України, оригінали яких знаходяться у цих установах. НАПУ, а також ТЦПУ на її запити (копії запитів подавалися до суду разом з позовною заявою) ці документи так і не надали. Зауважує, що за допомогою вказаних документів доводиться наявність у ТЦПУ посад, які вона могла б обіймати, враховуючи її досвід, кваліфікацію і спеціальність, і видів роботи, аналогічних виконуваним нею у Національній академії прокуратури України. Обґрунтування штатного розпису і структури ТЦПУ доводить їх спрямованість на виконання мети і завдань установи, передбачених законом і Статутом ТЦПУ, розкриває критерії, якими послуговувалось керівництво ТЦПУ для затвердження структури і штатного розпису Тренінгового центру, а також є доказом самовільного відступу керівництва ТЦПУ від вимог Закону України «Про прокуратуру», у ч. 6 ст. 86 якого передбачено, що у штаті ТЦПУ мають бути посади адміністративні та науково-викладацькі. Крім того, доказове значення у справі мають акт (акти) про передачу майна Національної академії прокуратури України Тренінговому центру прокурорів України, адже ці документи можуть підтвердити факт реорганізації академії, а не її ліквідації. Обов`язок надання вказаних документів для Тренінгового центру прокурорів України не охоплюється вимогами Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян». У добровільному порядку Тренінговий центр прокурорів України таких документів не надав їй, а також її колегам з числа звільнених працівників НАПУ, які зверталися з аналогічних питань до ТЦПУ. Вказує, що до Офісу Генерального прокурора нею теж відправлявся запит на отримання документів, що мають доказове значення у справі (копія запиту подавалась до суду разом з позовною заявою). Водночас лише частина запитуваних документів були їй надіслані.

Представником Тренінгового центру прокурорів України подано клопотання про витребування доказів від 09 лютого 2021 року, згідно з яким просить витребувати від Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми доходів, виплачених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 10.08.2020 до поточної дати.

Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У зв`язку з цим, для правильного вирішення спору судом має значення розмір заробітку, отриманого позивачем в період після її звільнення. Оскільки інформація про розмір доходів, отриманих позивачем після її звільнення, відсутня у відкритих джерелах і носить конфіденційний характер, доказ підлягає витребуванню в порядку, встановленому в ЦПК України. У відповідь на адвокатський запит про розмір отриманого фізичною особою доходу ДПС України повідомила, що відомості про платника податків відносяться до інформації з обмеженим доступом і поширення персональних даних допускається лише у випадках, визначених законом. Інформація, зазначена у запиті, може бути надана на письмову вимогу суду, оформлену у вигляді ухвали суду про витребування відомостей. До клопотання додано копію відповіді ДПС від 10.08.2020 № 25053/6/99-00-12-11-06.

Позивачем подано клопотання від 19.03.2021 року про визнання підстав для відмови від надання відповіді на поставлені запитання відсутніми та зобов`язання учасника справи (Національної академії прокуратури України) надати відповідь.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що предметом доказування у даній справі є встановлення наявності чи відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують її вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зокрема, обставини, що підтверджують фактичне виконання Тренінговим центром прокурорів України завдань та функцій юридичної особи, що припиняється, Національної академії прокуратури України, тобто наявність факту функціонального правонаступництва, що тягне за собою трудове правонаступництво, а також недотримання процедури звільнення позивача (неповідомлення профспілковому органу про підстави і умови запровадження ліквідаційної процедури Національної академії прокуратури України).

Реалізуючи своє право, передбачене ст. 93 ЦПК України, вона у поданій до суду позовній заяві, як першій заяві по суті справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору судом, поставила питання учасникам справи про обставини, що мають важливе значення для справи. Зокрема, очікувала отримати від Національної академії прокуратури України відповіді на такі питання: 1. Чи звертався голова ліквідаційної комісії НАПУ до ТЦПУ з питанням про надання пропозицій щодо зайняття вакантних посад працівникам НАПУ, яких звільняли? 2. Якщо звертався, то яку відповідь отримав від ТЦПУ? 3. Чому голова ліквідаційної комісії НАПУ завчасно не узгодив, не з`ясував з керівництвом Тренінгового центру прокурорів України можливість працевлаштування працівників НАПУ, яких звільняли, на посади у ТЦПУ? 4. Чи піднімалося і вирішувалося питання про працевлаштування звільнених працівників НАПУ у ТЦПУ з Офісом Генерального прокурора, при якому діють обидві установи і який здійснює їх бюджетне фінансування та здійснює інші управлінські функції щодо них?

Позивач зауважує, що ч. 2 ст. 93 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, проте Національна академія прокуратури України проігнорувала відповідне законодавче положення, що підтверджується листом Національної академії прокуратури України від 19.02.2021 № 01/48 за підписом Голови ліквідаційної комісії Яковлєва А., який іменується як пояснення щодо письмового опитування учасника справи. У поясненні відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 175 від 03.03.2020 з метою довести законність звільнення працівників НАПУ. Натомість, ця постанова питання звільнення працівників НАПУ не врегульовує, а зважаючи на: 1) постанови КМУ № 329 від 28 березня 2011 р. (з внесеними змінами постановою №175 від 03.03.2020) та № 1307 від 23 грудня 2020 р., у яких уряд передбачає переваги для працівників ТЦПУ з досвідом роботи у НАПУ вислугу років працівникам ТЦПУ); 2) урядовий законопроект № 5054 від працевлаштування у новостворену юридичну особу на базі майна ліквідованої, яка провадить той самий вид діяльності або виконує ті самі повноваження, то цілком очевидно, що має місце розходження позиції ліквідаційної комісії НАПУ у питанні звільнення працівників Академії і позиції Кабінету Міністрів України.

Наголошує, що до зазначеного пояснення також додано копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2021 року у справі № 640/7234/20 за позовом ректора НАПУ ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказів Генерального прокурора № 129, № 130, № 131 від 05.03.2020. Водночас, по-перше, це рішення суду не вступило у силу, по-друге, на нього подано апеляційну скаргу 09.03.2021; по-третє, воно не має ключового значення для розгляду даної справи за її позовом до НАПУ і ТЦПУ, оскільки Офіс Генерального прокурора залишив без будь-якого вирішення питання трудового правонаступництва, але це не означає, що ліквідаційна комісія НАПУ і керівництво ТЦПУ не повинні були вирішувати це питання та перш за все ініціювати його вирішення, добре розуміючи, що має місце фактична реорганізація.

Позивач звертає увагу на те, що Дарницький районний суд м. Києва у аналогічній з її справі (№ 753/11487/2, провадження № 2/753/6802/20, позивач: ОСОБА_3 ) повністю задовольнив усі позовні вимоги до Національної академії прокуратури України в особі ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також вказує, що наказом Генерального прокурора № 51-к від 03.03.2021 проректор і Голова ліквідаційної комісії НАПУ ОСОБА_4 призначений заступником директора Тренінгового центру прокурорів України. Отже, він став 54-им працівником НАПУ, якого працевлаштовано у ТЦПУ без дотримання процедури порівняння кваліфікації і продуктивності праці працівників НАПУ, що засвідчує нерівний підхід до працівників НАПУ - ТЦПУ. Як зауважують її звільнені колеги, ОСОБА_4 для тих, кого звільнив, діяв за процедурою ліквідації, а для нього самого та обраних і працевлаштованих інших 53-ьох працівників НАПУ (список працевлаштованих колишніх працівників Академії вона надала суду та учасникам справи) застосовано наслідки реорганізації трудове правонаступництво. На думку Голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України, наведені у позовній заяві ОСОБА_1 питання не стосуються обставин, що мають значення для справи, оскільки предметом доказування у справі є встановлення фактів дотримання роботодавцем порядку звільнення працівника при ліквідації юридичної особи. Вважає, що такі доводи є надуманими та необґрунтованими з наведених вище підстав. Також прослідковується намагання НАПУ звузити предмет доказування до формальних окремих дій ліквідаційної комісії та всіляко знівелювати її позовні вимоги.

Крім того, позивач звертає увагу, що НАПУ не надано жодних доказів доведення недискримінації звільнених і не працевлаштованих у ТЦПУ працівників НАПУ, проведення ним заходів з метою працевлаштування звільнених працівників НАПУ у ТЦПУ, доказів іншого, щоб засвідчувало, що НАПУ не дозволила передчасно використовувати її майно, місцезнаходження, поштову адресу, засоби зв`язку, трудові ресурси Тренінговому центру прокурорів без правових підстав і до фактичної передачі майна у визначеному бюджетним та господарським законодавством порядку (а це засвідчує фактичне виділення Тренінгового центру з НАПУ, а не його самостійність і відокремленість), що ОСОБА_4 зловживав повноваженнями і як проректор НАПУ, і як Голова ліквідаційної комісії. Зловживання якраз і пов`язано з обходом законної процедури порівняння кваліфікації та продуктивності праці працівників НАПУ, яка необхідна для їх подальшого працевлаштування у порядку трудового правонаступництва в ТЦПУ. Не надано жодних доказів того, що визначені Законом України «Про прокуратуру» функції і завдання НАПУ повністю припинені і їх не здійснює інша аналогічна установа ТЦПУ. Натомість, працевлаштування ОСОБА_5 і інших окремих працівників НАПУ додатково засвідчує, що функції НАПУ виконує ТЦПУ.

Позивач вважає, що дії Національної академії прокуратури України спрямовані на порушення її права на справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд спору судом.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 93 ЦПК України позивач просить суд визнати підстави для відмови Голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від надання відповіді на поставлені ОСОБА_1 запитання у порядку ст. 93 ЦПК України відсутніми, зобов`язати Голову ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України надати письмові відповіді на поставлені у позовній заяві ОСОБА_1 питання у формі заяви свідка.

Крім того, позивачем подано клопотання про витребування доказів від 22.03.2021 року, згідно з яким просить суд витребувати від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчені копії наступних документів: положення про аналітичний відділ ТЦПУ; положення про відділ по роботі з тренерами ТЦПУ; положення про відділ організації підготовки кадрів прокуратури ТЦПУ; посадові інструкції консультантів зазначених відділів; посадові інструкції експертів зазначених відділів.

Вказане клопотання позивач мотивує тим, що у позовній заяві нею були поставлені питання до Тренінгового центру прокурорів України, на які позивач очікувала отримати вичерпні та обґрунтовані відповіді. Натомість, Тренінговий центр прокурорів України на частину питань не надав відповіді, а на частину дав такі відповіді, які свідчать про те, що ТЦПУ намагається всіляко приховати реальні події, нові вакансії і продовжує працевлаштовувати працівників утаємничено, вибірково. У своїх поясненнях ТЦПУ стверджує, що аналогічні чи відповідні, наближені до науково-викладацьких посади відсутні. Проте отримані нею від колег, які також подали позови до НАПУ і ТЦПУ через незаконне звільнення і створення перешкод у працевлаштуванні, копії посадових інструкцій та положень про відділи ТЦПУ свідчать, що посади начальників відділів, їх заступників, консультантів та експертів у ТЦПУ багато чим аналогічні науково-викладацьким, а кваліфікаційні вимоги до них цілком відповідають її кваліфікації, досвіду, вмінням і навичкам. Зокрема, працівники, які обіймають зазначені посади можуть бути фасилітаторами, тобто молодшими викладачами, якщо іноземну професію і термінологію наблизити до вітчизняного аналога, вони здійснюють організацію тренінгів, підготовку презентацій, посібників, добір запрошених тренерів, моніторинг судових рішень і т.п., що повністю повторює роботу викладачів НАПУ. Адже викладачі НАПУ були не просто викладачами, чи науковцями установи, чи закладу вищої освіти, які схожі між собою, а були викладачами спеціальної установи, такої ж як ТЦПУ, яка суттєво відрізняється від усіх інших. Вказує, що разом з позовною заявою вона зверталася до суду з клопотанням про витребування доказів від Тренінгового центру прокурорів України, але жодного запитуваного документу від них їй так і не було надано. Через втаємничення структури і штатного розпису ТЦПУ їй не було відомо, які саме посади там наявні. Тому вона не могла їх вказати у клопотанні від 07.08.2020. Зауважує, що нею було приєднано копії посадових інструкцій та положень про вищевказані відділи у якості додатку до свого пояснення від 22.03.2021 на заперечення НАПУ (від 08.12.2020 № 01/1289), а також позиції, викладені у листі НАПУ (від 19.02.2021 № 01/4). Зазначені копії були надіслані НАПУ, Офісу Генерального прокурора та суду. Проте не всі ці копії є якісними та чіткими. Оскільки вони отримані від її колеги ОСОБА_3 з матеріалів судового провадження № 2/753/6802/20 у справі № 753/11487/20 за її аналогічним позовом до НАПУ і ТЦПУ (за результатами розгляду якого 18.03.2021 вже прийнято рішення суду на користь позивача), як такі, що витребувані Дарницьким районним судом м. Києва, важливо, щоб не виникало сумнівів або тверджень у суду та учасників справи про їх недостовірність та будь-яку невідповідність вимогам процесуального закону щодо подання доказів.

Позивач у судовому засіданні подані нею клопотання підтримала повністю та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотаннях.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення клопотань позивача заперечили, вважаючи такі необґрунтованими та безпідставними, просили відмовити у їх задоволенні. Зауважили, що відповідачами не оспорюється належність та допустимість наявних у матеріалах справи документів, які не засвідчені, позивач просить витребувати документи, при цьому доказів того, що вона зверталася з відповідними заявами про надання документів, що на її думку мають значення для справи, і їй відмовлялося у їх наданні, не надано. Документи, які просить витребувати позивач, не стосуються предмету спору, а відтак, підстав для їх витребування немає. Представник відповідача Національної академії прокуратури України просив подану ним заяву про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України не розглядати та залишити без розгляду. Представник Тренінгового центру прокурорів України подане ним клопотання про витребування доказів від 09.02.2021, згідно з яким просив витребувати від Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми доходів, виплачених ОСОБА_1 в період з 10.08.2020 до поточної дати, підтримав та просив задовольнити.

Розглянувши вищезазначені клопотання, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Виходячи з основного принципу цивільного судочинства диспозитивності, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду справи представник відповідача Національної академії прокуратури України просив подану ним заяву про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України залишити без розгляду, а тому, враховуючи наведене, а також те, що це є безумовним правом відповідача, наданим йому ЦПК України, суд вважає, що вказану заяву представника Національної академії прокуратури України про закриття провадження у справі слід залишити без розгляду.

Що стосується клопотань про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу у реалізації ними прав, передбачених ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є:

визнання незаконним та скасування наказу голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 10 серпня 2020 року № 462-к про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з процесуального керівництва та криміналістичного забезпечення досудового розслідування інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України;

поновлення позивача на посаді старшого викладача відділу підготовки прокурорів з процесуального керівництва та криміналістичного забезпечення досудового розслідування інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України або на рівнозначній посаді в Тренінговому центрі прокурорів України (у разі проведення державної реєстрації припинення Національної академії прокуратури України () шляхом ліквідації).

стягнення з Національної академії прокуратури України або її правонаступника Тренінгового центру прокурорів України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 серпня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Дослідивши матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які знаходяться в матеріалах провадження та обґрунтування необхідності витребування доказів, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у майбутньому, суд приходить до висновку про те, що клопотання позивача про витребування доказів від 07.09.2020 року є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення з підстав належності доказів, що витребовуються до предмета спору, а саме у частині витребування від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчених копій наступних документів: положення про структурні підрозділи Тренінгового центру прокурорів України; посадових інструкцій працівників Тренінгового центру прокурорів України; обґрунтування структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України. У решті вимог даного клопотання, а саме щодо витребування від Національної академії прокуратури України належно засвідчених копій документів (посадових інструкцій старшого викладача відділу інституту спеціальної підготовки з кваліфікаційними вимогами до посад з вказівкою коли і ким затверджені; чинного Статуту Національної академії прокуратури України) та від Офісу Генерального прокурора належним чином засвідчених копій документів (наказу Генерального прокурора № 130 від 05.03.2020 з додатком до нього Статуту Тренінгового центру прокурорів України (у первинній редакції від 05.03.2020); чинного Статуту Тренінгового центру прокурорів України (у редакції від 29.05.2020); затвердженої структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України та їх обґрунтування), слід відмовити, оскільки не стосуються предмету спору, копії зазначених документів знаходяться у матеріалах справи та учасники справи не ставлять під сумнів відповідність поданих копій документів оригіналу.

Подане позивачем клопотання про витребування доказів від 19.11.2020 до задоволення не підлягає, так як витребувані копії документів у цих клопотанням дублюються з документами, зазначеними у клопотанні про витребування доказів від 07.09.2021 року, не стосуються предмету спору та не містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд вважає, що з метою всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у даній справі, виходячи з предмету позову та його обґрунтування, клопотання представника Тренінгового центру прокурорів України про витребування доказів від 09.02.2021 року, а саме витребування від Державної податкової служби України відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми доходів, виплачених ОСОБА_1 , є підставним та підлягає до задоволення, так як з огляду на положення ст. 235 КЗпП України у даному випадку для правильного вирішення спору судом має значення розмір заробітку, отриманого позивачем в період після її звільнення.

Що стосується поданого позивачем клопотання від 19.03.2021 року про визнання підстав для відмови від надання відповіді на поставлені запитання відсутніми та зобов`язання учасника справи (Національної академії прокуратури України) надати відповідь, суд приходить до переконання, що воно не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: з підстав, визначених статтями 70, 71 цього Кодексу; якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

Згідно ч. 7 ст. 93 ЦПК України за наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Матеріалами справи містять пояснення щодо письмово опитування учасника справи від 19.02.2021 № 01/48 Національної академії прокуратури України за підписом Голови ліквідаційної комісії Яковлєва А. з відповідним обґрунтуванням та доданими до нього додатками.

Вивчивши зміст поставлених позивачем до відповідача питань, які містяться у позовній заяві, суд вважає, що Національна академія прокуратури України обґрунтовано відмовилась від надання на них відповіді, оскільки жодне з них не стосується обставин, що мають значення для справи в межах заявленого предмету спору, відтак відсутні правові підстави для визнання підстав для відмови від надання відповіді на поставлені запитання відсутніми та зобов`язання Національної академії прокуратури України надати відповідь.

Крім того, подане позивачем клопотання про витребування доказів від 22.03.2021 року, а саме витребування від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчених копій наступних документів: положення про аналітичний відділ ТЦПУ; положення про відділ по роботі з тренерами ТЦПУ; положення про відділ організації підготовки кадрів прокуратури ТЦПУ; посадові інструкції консультантів зазначених відділів; посадові інструкції експертів зазначених відділів, суд вважає таким, що не підлягає до задоволення, оскільки деяка частина копій цих документів додано до матеріалів справи самою позивачем, учасники справи не ставлять під сумнів відповідність поданих копій документів оригіналу, позивачем належним чином не обґрунтовано обставини, які можуть підтвердити ці докази. При цьому позивачем не вжилися заходи для отримання цих документів від їх володільця самостійно та не надано доказів вжиття таких заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 93, 259, 261, 353-355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Національної академії прокуратури України про закриття провадження у справі залишити без розгляду.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів від 07 вересня 2020 року задовольнити частково.

Витребувати від Тренінгового центру прокурорів України належним чином засвідчені копії наступних документів:

положення про структурні підрозділи Тренінгового центру прокурорів України;

посадових інструкцій працівників Тренінгового центру прокурорів України;

обґрунтування структури і штатного розпису Тренінгового центру прокурорів України.

У задоволенні решти вимог клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів від 07 вересня 2020 року про витребування доказів відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів від 19 листопада 2020 року.

Клопотання представника Тренінгового центру прокурорів України про витребування доказів від 09.02.2021 року задовольнити.

Витребувати від Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми доходів, виплачених ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в період з 10.08.2020 до 14.05.2021.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 від 19 березня 2021 року про визнання підстав для відмови від надання відповіді на поставлені запитання відсутніми та зобов`язання учасника справи (Національної академії прокуратури України) надати відповідь.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів від 22 березня 2021 року.

Направити копію даної ухвали для виконання до Тренінгового центру прокурорів України (вул. Юрія Іллєнка, 81-6, м. Київ, 04050; ; e-mail: ) та Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053; ; e-mail: ) і витребувану ухвалою інформацію надіслати до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: вул. Загорська, 53, м. Ужгород, Закарпатська область, в строк до 15 червня 2021 року.

У разі неможливості надати вказані докази, повідомити про це Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області із зазначенням причин протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали 17 травня 2021 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай