Справа № 309/2982/20
Провадження № 2/309/1571/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Піцура Я.Я.

з участю секретаря судового засідання Григорика Ю.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Іляшкович Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 31 травня 2016 року ОСОБА_3 напав на нього біля Кошелівської сільської ради, бив, душив руками, брав за куртку, роздер носа та розбив ліву губу. При цьому, цього ж дня ОСОБА_3 зателефонував у поліцію і на ОСОБА_1 відкрили справу, а на ОСОБА_3 закрили. ОСОБА_1 став обвинуваченим, а ОСОБА_3 потерпілим. Він біля 20 разів ходив у м. Тячів у суд та поліцію, а «потерпілий ОСОБА_3 » 12 разів не приходив. Згодом, 02.10.2019 року написав заяву про відсутність жодних претензій і кримінальну справу закрили. Вказує, що неправомірними діями ОСОБА_3 йому завдано матеріальної шкоди на суму 15 000 грн. та 100 000 000 грн. моральної шкоди (розбитий ніс, дискомфорт, страх смерті, душив руками, невиконання перед виборцями села Кошелево обіцянок).

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Іляшкович Н.В. просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування посилається на те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідача. Також у позові не обґрунтовано в чому полягає матеріальна шкода у розмірі 14 954 грн. та не наведено її розрахунку. Також вказує, що саме поведінка позивача (обвинуваченого по кримінальній справі) призвела до того, що відповідне кримінальне провадження перебувало у судах тривалий час.

У поясненні на відзив ОСОБА_1 вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності твердження адвоката Іляшкович Н.В. у поданому відзиві. Вказує, що ним надано докази спричинення йому шкоди відповідачем, зокрема його ж пояснення від 31.05.2016 та від 06.07.2016 року. Зазначає, що адвокат захищає клієнта, який є вчиняє насильницькі дії. Своїми діями відповідач ОСОБА_3 завдав шкоди його репутації внаслідок чого ОСОБА_1 не зміг виконати свої передвиборні обіцянки. Неправдою є і те, що розгляд кримінальної справи затягнувся з вини ОСОБА_1 , оскільки саме ОСОБА_3 затримував розгляд справи. Також наводить певне обґрунтування та розрахунки щодо спричиненої йому матеріальної шкоди.

Окрім того, ОСОБА_1 подав заяву на клопотання адвоката Іляшкович Н.В. про стягнення витрат на правову допомогу, у якій стверджує, він ніде не працює, його доходами є виключно пенсія мами, а тому платити не має чим і не буде.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свій позов та просив його задовольнити з підставі зазначених у позовній заяві. Також заперечує можливість стягнення з нього витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що він не має ніяких доходів. На його думку витрати на правову допомогу має нести той хто найняв адвоката.

Представник відповідача Іляшкович Н.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правову допомогу, яку поніс відповідача у зв`язку з пред`явленням безпідставного позову.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебувала кримінальна справа №309/3638/16-к за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду від 04.12.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - закрито у зв`язку відмовою потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення (а.с.4).

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 06.07.2016 року вбачається, що 31.05.2016 року біля 08.10 год. він привіз свою дружину ОСОБА_4 на роботу у Кошелівську сільську раду. Після зупинки першою вийшла дружину і в цей момент ОСОБА_1 почав знімати на відеореєстратор його дружину. Він запитав у ОСОБА_1 «Яке ти маєш право знімати дружину?», а той відповів, що «Має повне право». Він підійшов до ОСОБА_1 та схопив за куртку так як хотів відвезти його до Хустського відділу поліції, на що ОСОБА_1 схопив його за футболку та почав тягнути, після чого він схопив ОСОБА_1 правою рукою за плече та хотів відштовхнути і в цей момент ОСОБА_1 вкусив його за палець, з якого пішла кров. ОСОБА_1 це побачив, відпустив його та побіг до сусіднього будинку і конфлікт був завершений. При цьому ОСОБА_3 згідно протоколу допиту стверджує, що не наносив будь-яких ударів ОСОБА_1 під час конфлікту (а.с.5, 6).

Аналогічна за змістом інформація викладена у поясненнях ОСОБА_3 від 31.05.2016 року наданих працівникам поліції (а.с.7).

Згідно висновку спеціаліста - судово-медичного експерта Гафинця О.В. від 31.05.2016 року №271 при судово-медичному обстеженні на тілі ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець слизової нижньої губи зліва; подряпина лівого носового ходу. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дій тупих твердих та тупогранних механізмів удару та тертя-ковзання і можуть вкладатися в час події, що мала місце 31.05.2016 року (а.с.8).

Також позивачем долучено до позовної заяви висновок експерта №397 від 04.08.2016 року (а.с.9,10), резолютивна частина якого є нечитабельною, а тому суд позбавлений можливості встановити зміст такого висновку експерта та чи містить він інформацію щодо предмета доказування у даній справі, у зв`язку з чим визнає такий доказ недопустимим.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

З аналізу даних норм слідує, що обов`язок доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладається на відповідача. Водночас обов`язок доведення наявності інших складових деліктного правопорушення, а саме протиправність дії відповідача, наявність шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненою шкодою - лежить на позивачу.

Всупереч приписам ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того, що саме відповідач ОСОБА_3 спричинив йому майнову та моральну шкоду, яка описана ним у позовній заяві.

Зокрема матеріали справи не містять доказів нанесення ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 якихось тілесних ушкоджень. Кримінальна справа №309/3638/16-к була порушена за заявою потерпілого ОСОБА_3 де саме ОСОБА_1 був обвинуваченим. Закриття вказаної кримінальної справи у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення немає якогось самостійного правового значення у аспекті даної цивільної справи. З долучених позивачем протоколу допиту та пояснення ОСОБА_3 (наданих у рамках вказаної кримінальної справи) лише вбачається, що між сторонами виник конфлікт під час якого саме ОСОБА_1 вкусив ОСОБА_3 за палець. Водночас вказаними доказами жодним чином не підтверджується факт нанесення ОСОБА_3 якихось тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Інших якихось доказів, які б містили інформацію про те, як саме відбувалася подія, що мала місце 31.05.2016 року, матеріали справи не містять. Відтак суд вважає недоведеним факт спричинення відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 якихось тілесних ушкоджень у ході конфлікту, що мав місце 31.05.2016 року, як і не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача ОСОБА_3 та виявленими згідно висновку експерта-спеціаліста тілесними ушкодженнями на тілі ОСОБА_1 . Стосовно хапання за куртку, про що зазначено у протоколі допиту та поясненнях ОСОБА_3 , то ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував, в чому саме полягало спричинення йому цими діями майнової чи моральної шкоди з огляду на те, що мав місце конфлікт між сторонами в ході якого була певна штовханина.

Щодо невиконання перед виборцями села Кошелево обіцянок, як одна з підстав для відшкодування моральної шкоди згідно позовної заяви, то суд констатує, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів того, що ОСОБА_3 якимось чином перешкоджав йому виконувати передвиборні обіцянки перед мешканцями села. Отже таке обґрунтування спричинення позивачу моральної шкоди є також недоведеним.

Також не містить позовна заява жодного обґрунтування спричинення відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 майнової шкоди на суму близько 15 000 грн. Позовна заява не містить жодного обґрунтування в чому саме полягає така шкоди, як і не надано доказів понесення такої шкоди позивачем. При цьому подальше наведення певного обґрунтування та розрахунків такої шкоди у поясненнях ОСОБА_1 на відзив, суд не бере до уваги позаяк позивач зобов`язаний викласти предмет, підстави та належне обґрунтування своїх вимог саме у позовні заяві, а не в інших заявах по суті справи, зокрема поясненні на відзив. Щодо надання суду 01.06.2021 року (у день судового засідання) заяви про уточнення позовних вимог, у якій також наведені певні розрахунки, то суд констатує, що така заява подана після закінчення підготовчого засідання, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 49 ЦПК України, а тому суд не бере її до уваги. Окрім того, такі розрахунки ОСОБА_1 не підтверджені жодними належними та допустимими доказами фактичного понесення відповідних витрат.

Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений ОСОБА_1 позов є необґрунтованим та недоведеним, а отже задоволенню не підлягає.

Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2021 року між адвокатом Іляшкович Н.В. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу та здійснює представництво прав та інтересів клієнта, в усіх цивільних справах(а.с.57). У додатковій угоді до вказаного договору від 31.03.2021 року деталізовано вартість наданих послуг (а.с.72), згідно акту приймання передачі наданих послуг за договором від 08.04.2021 року, вартість послуг адвоката складає 2600 грн. (а.с.71). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 31.03.2021 року ОСОБА_3 сплатив адвокату Іляшкович Н.В. 2000 грн. (а.с.74), а відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 08.04.2021 року ОСОБА_3 сплатив адвокату Іляшкович Н.В. 600 грн. (а.с.75). А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс відповідач ОСОБА_3 у даній справі є саме 2600 грн. При цьому адвокатом Іляшкович Н.В. надавалася відповідна правова допомога, яка полягала у написанні відзиву, участі у судових засіданнях, зазначена сума витрат на правову допомогу не є надмірною та відповідає обсягу наданої правової допомоги, підстав для її зменшення суд не знаходить. Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 про те, що він не має ніяких доходів, оскільки відсутність у позивача доходів (коштів) жодним чином не впливає на його обов`язок відшкодувати витрати відповідача на правову допомогу, які такий поніс у зв`язку з пред`явленням до нього безпідставного позову. Суд констатує, що сторона, яка звільнена законом чи судом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу. А отже зазначені позивачем обставини не можуть бути підставою для звільнення його від сплати витрат на правову допомогу (на відміну від витрат по судовому збору).

Відтак, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, з позивача на користь відповідача слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 2600 грн.

Оскільки при пред`явленні позову ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору згідно ухвали Хустського районного суду від 15.02.2021 року, то з огляду на відмову у задоволенні даного позову, судовий збір за пред`явлення позову слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.