Справа № 465/4588/17 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2107/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Марків Ю.С. від 26 березня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» («Страхова компанія «АХА Страхування») до ОСОБА_1 з участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 березня 2020 року позов ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 58183 (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят три) гривень 31 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 1600 гривень судового збору.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 58183 (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят три) гривень 31 копійок.

Вважає, що рішення було прийняте без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що суд невірно застосував до правовідносин, що склалися положення ч.1 ст. 1191 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги регресу. Крім того, вважає, що розмір збитків встановлено не вірно. Ремонтна калькуляція не встановлює, які саме пошкодження були в автомобіля потерпілого та розмір збитків саме завданих цією ДТП. Як вказано в довідці №55711471 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.01.2015 року, в автомобіля Ford номерний знак НОМЕР_1 , були пошкодження передньої лівої, передньої центральної частини. Натомість в ремонтній калькуляції вказані різні типи робіт, які в принципі, не відповідають пошкодженням вказаним в довідці про ДТП. Також калькуляція не є доказом того, що ті пошкодження виникли саме внаслідок цієї ДТП. Зазначає, що розмір збитків мав підтверджуватися саме звітом про оцінку автомобіля потерпілого, а не ремонтною калькуляцією, чи рахунком про оплату послуг СТО. Тому, вважає, що потрібно провести авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання про реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Ford номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску. Також, звертає увагу, що судом не враховано того факту, що між Відповідачем та третьою особою потерпілою ОСОБА_2 , здійснювалися дії, щодо мирного врегулювання спору між ними, та ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 кошти для ремонту її пошкодженого автомобіля марки Ford в розмірі 10000 гривень, що підтверджується розпискою наданою відповідачці ОСОБА_2 , яка є в наявна в матеріалах справи. Але ні позивачем, ні судом не було враховано даного факту.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

В суді апеляційної інстанції, відповідачкою ОСОБА_1 заявлено клопотання про проведення авто-товарознавчої експертизи, однак у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, зважаючи на те, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції належним чином з 16.09.2017 року; неодноразово брала участь в судових засіданнях як особисто, так і через свого представника; отримувала повістки про виклик до суду, а також сама розписувалася про майбутні судові засідання; про останнє судове засідання, в якому було ухвалено оскаржуване рішення, належним чином був повідомлений її представник. Тому, відповідачка не була позбавлена права заявити таке клопотання в суді першої інстанції та жодних поважних причин не подання такого в суді першої інстанції. Суд же апеляційної інстанції вправі задовольнити таке клопотання лише у випадках коли таке безпідставно не було задоволено судом першої інстанції або у випадку коли заявленню такого перешкоджали об`єктивні причини, що не залежали від волі особи яке таке заявляє, однак таких судом апеляційної інстанції не встановлено та не наведено таких і стороною відповідачки, зокрема. і в клопотанні.

З наведених вище підстав суд не бере до уваги і докази надані представником позивача до відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 141, 281,282 ЦПК України, ст. 22, ст. 979, ч.1 ст. 990, ст. 993, п.1 ч.1 ст. 1188, ч.2 ст. 1187, ч.1 ст. 1191, ЦК України, п. 2,4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, ст. 27 Закону України «Про страхування», п.п. 6, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування, завданої джерелом підвищеної небезпеки», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що 13.06.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 161337Га/14лвАС, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані із експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 . Строк дії договору з 30.06.2014 року до 29.06.2015 року. Суд встановив, що 03.01.2015 року об 11 год 30 хв. на перехресті вул. Сахарова вул. Вітовського у м. Львові, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_3 виїхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Ford д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по перехрестю, завдавши автомобілю технічних пошкоджень. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2015 року ОСОБА_1 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 05.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Ремонт автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 згідно калькуляції 1.003.15.00084 становить 58 683,31 грн., що встановлено рахунком на оплату № 2385 від 27.01.2015 року. Розмір страхового відшкодування відповідно до розрахунку від 04.02.2015 року склав 58 183, 31 грн., який сплачений ПАТ «СК «АХА Страхування» згідно платіжного доручення № 157 170 від 13.02.2015 року. Суд, даючи оцінку вищезазначеному, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважав, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1600 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суд немає.

8.08.2017 ПрАТ «СК «АРКС» («АХА» Страхування») звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 (під час розгляду справи до участі і розгляді залучено як третю особу ОСОБА_2 ), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 58183,31 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 13.06.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування № 161337Га/14лвАС, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані із експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 . 03.01.2014 року об 11 год 30 хв на перехресті вул. Сахарова вул. Вітовського у м. Львові сталась ДТП за участі транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Ford» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАЇ та первинної довідки ДАЇ. Рішенням Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford» складала 58 183, 31 грн. Позивачем виплачено страхове відшкодування потерпілому, що підтверджується платіжним дорученням № 157 170 від 13.02.2015 року. У зв`язку із вищенаведеним, та зважаючи на те, що особою, відповідальною за завдання потерпілій збитку є відповідач, просить стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 58 183, 31 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої та сторонами не оспорено та не спростовано, 13.06.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 161337Га/14лвАС, за яким позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані із експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 . Строк дії договору з 30.06.2014 року до 29.06.2015 року.

3.01.2015 року о 11 год. 30 хв. на перехресті вул. Сахарова - вул. Вітовського у м. Львові, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_3 виїхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Ford д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по перехрестю, завдавши автомобілю технічних пошкоджень.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2015 року ОСОБА_1 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

5.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Ремонт автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 згідно калькуляції № 1.003.15.00084 становить 58683,31 грн., що встановлено рахунком на оплату № 2385 від 27.01.2015 року.

Розмір страхового відшкодування відповідно до розрахунку від 04.02.2015 року склав 58183, 31 грн., який сплачений ПАТ «СК «АХА Страхування» згідно платіжного доручення № 157 170 від 13.02.2015 року (вартість ремонту за винятком франшизи).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 26 цієї Постанови до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Враховуючи вказане судом першої інстанції зроблено правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення вказаної позивачем суми в порядку суброгації.

Також, судом першої інстанції правильно взято до уваги ремонтну калькуляцію № 1.003.15.00084 від 27.01.2015 року, яка співставлена та відповідає довідкам ДАІ про ДТП (а.с. 9, 13) крім цього, будь-яких інших доказів на спростування наведених учасниками справи подано не було, про такі не вказувалось та клопотань про витребування таких не заявлялося у суді першої інстанції протягом тривалого розгляду справи.

Крім цього, окремо про сплату суми ремонту позивачем свідчить і рахунок про оплату №2385 від 27.01.2015 року виданий ТзОВ «Велет Авто» (а.с. 18).

Що стосується розписки (а.с. 58), то правовідносини щодо сплати коштів за такою і покриття нею певної частини збитків заподіяних внаслідок ДТП, виникли між відповідачкою ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_2 , а не страховою компанією (позивачем по справі) і питання пов`язані з цими правовідносинами відповідачці слід вирішувати з третьою особою та такі не пов`язані з даним спором.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення авто-товарознавчої експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра