РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Конищівської сільської ради в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення нікчемності заповіту, встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , Конищівської сільської ради в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення нікчемності заповіту, встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1999 року № 1427 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

05 грудня 2007 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину зазначеної квартири.

05 грудня 2007 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири.

22 червня 2006 року приватним нотаріусом КМНО Габрієль Л.Є. було складено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 заповідав ОСОБА_7 (матір позивача) належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла та не прийняла спадщину ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .

У вересні 2013 року він звернувся до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_6 . Разом з тим, листом від 12 вересня 2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_6 залишив заповіт від 10 грудня 2012 року, складений секретарем виконавчого комітету Мошкатюк В., відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_4 .

Вважає зазначений заповіт нікчемним, оскільки він складений особою, яка не уповноважена вчиняти зазначені дії. Крім того, вважає, що підпис на заповіті від 10 грудня 2012 року здійснений не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Вказує на те, що на день смерті ОСОБА_6 та понад п`ять років до часу відкриття спадщини він проживав з останнім однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 .

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати заповіт від імені ОСОБА_6 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С. від 10 грудня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 54, нікчемним;

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 понад п`ять років до відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті ОСОБА_6 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року в справі призначена судова почеркознавча експертиза.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у запереченнях на позовну заяву (т. 1, а.с. 128-132). Пояснив, що розпорядженням сільського голови № 48 від 15 листопада 2010 року Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Смілянця А.С. «Про затвердження посадових інструкцій посадових осіб Конищівської сільської ради» було затверджено посадові інструкції, у тому числі й посадова інструкція секретаря виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С. Пунктом 2.10. посадової інструкції визначено, що до повноважень та функціональних обов`язків секретаря сільської ради відноситься складання та засвідчення нотаріальних дій. Таким чином, Мошкатюк В.С. під час посвідчення спірного заповіту мала всі повноваження на вчинення такої нотаріальної дії. Заповіт відповідає формі, що передбачена статтями 1247, 1251 ЦК України. Порядок посвідчення заповіту відповідає вимогам розділу ІІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженого наказом № 3306/5 від 11 листопада 2011 року. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю також не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав жодних доказів того, що він був пов`язаний з ОСОБА_6 спільним побутом. Позивач не зазначив, яким саме членом сім`ї він є по відношенню до ОСОБА_6 , яка існує правова підстава виникнення взаємних прав та обов`язків та який характер вони носили. Крім того, з заяви відповідача вбачається, що ОСОБА_6 проживав без реєстрації на території Конищівської сільської ради з квітня 2009 року по день смерті в будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 та отримував пенсію в Управлінні пенсійного фонду Мурованокуриловецького району. Таким чином, позивач не проживав з ОСОБА_6 не лише однією сім`єю та й у період з квітня 2009 року по день смерті.

Представник відповідача Конищівської сільської ради в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи містяться заяви з проханням розглядати справу у відсутність представника ради.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, у матеріалах справи містяться письмові пояснення представника, з яких вбачається, що управління прав позивача не порушувало, майнового інтересу щодо майна немає. У разі, якщо за результатами судового розгляду буде встановлено порушення вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій, управління матиме підстави для вжиття до цього нотаріуса заходів реагування, передбачених ст. 12 Закону України «Про нотаріат». Просить розглядати справу у його відсутність та ухвалити рішення, враховуючи фактичні обставини справи (т. 1, а.с. 77-79).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1999 року № 1427 квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях (т. 1, а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 31 травня 2007 року (т. 1, а.с. 22).

05 грудня 2007 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину зазначеної квартири (т. 1, а.с. 19).

05 грудня 2007 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири (т. 1, а.с. 20).

З позову вбачається, що 22 червня 2006 року приватним нотаріусом КМНО Габрієль Л.Є. було складено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 заповідав ОСОБА_7 (матір позивача) належну йому на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14 квітня 2011 року (т. 1, а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 02 січня 2013 року (т. 1, а.с. 189).

У липні 2013 року позивач звернувся до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилась після смерті ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 15).

П`ята Київська державна нотаріальна контора листом від 12 вересня 2013 року повідомила позивача про відсутність підстав для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_6 залишив заповіт, відповідно до якого своїм майном розпорядився не на користь ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 21).

У матеріалах справи міститься заповіт ОСОБА_6 від 10 грудня 2012 року, складений секретарем виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В., відповідно до якого останній все своє майно заповів ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 12).

Позивач посилається на те, що зазначений заповіт є нікчемним, оскільки він складений особою, яка не уповноважена вчиняти зазначені дії. Крім того, вважає, що підпис на заповіті від 10 грудня 2012 року здійснений не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Спірний заповіт від 10 грудня 2012 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С.

Розпорядженням сільського голови № 48 від 15 листопада 2010 року Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Смілянця А.С. «Про затвердження посадових інструкцій посадових осіб Конищівської сільської ради» було затверджено посадові інструкції (т. 1, а.с. 134).

Зазначеним розпорядженням затверджена посадова інструкція секретаря виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С. (т. 1, а.с. 135-138).

Пунктом 2.10. цієї посадової інструкції визначено, що до повноважень та функціональних обов`язків секретаря сільської ради відноситься складання та засвідчення нотаріальних дій.

Таким чином, секретар виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С. під час посвідчення заповіту від 10 грудня 2012 року мала повноваження на вчинення такої нотаріальної дії.

Позивач також посилається на те, що підпис на заповіті від 10 грудня 2012 року здійснений не ОСОБА_6 , а іншою особою.

У зв`язку з цим, представник ОСОБА_3 подала до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року в справі призначена судова почеркознавча експертиза.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10278-10280/19-32 від 06 вересня 2019 року встановити, чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 , який міститься в рядку «Підпис:» ліворуч від друкованого тексту «( ОСОБА_6 )» у заповіті від 10 грудня 2012 року, складеному від імені ОСОБА_6 , посвідченому секретарем виконавчого комітету Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Мошкатюк В.С. та зареєстрованому в реєстрі за № 54, ОСОБА_6 , або іншою особою, не виявилось можливим (т. 2, а.с. 67-82).

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оспорюваний ним заповіт ОСОБА_6 не підписувався та має ознаки нікчемного.

Таким чином, підстав для визнання заповіту нікчемним не вбачається.

Позивач також просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 понад п`ять років до відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті ОСОБА_6 .

На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на письмові докази.

У матеріалах справи міститься лист КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 01 липня 2011 року № 399 з попередженням щодо наявності заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 26).

21 червня 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» заборгованості по утриманню житла та користуванню комунальними послугами (т. 1, а.с. 27-28).

На підставі зазначеного судового наказу було відкрито виконавче провадження № 34526228 (т. 1, а.с. 29).

Разом з тим, зазначені документи не підтверджують факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однією сім`єю понад п`ять років до відкриття спадщини, а підтверджує лише факт реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачем надано суду копію договору № 4805 від 27 травня 2012 року та заказ-наряд на двері № 4805 від 27 травня 2012 року, відповідно до яких ОСОБА_3 придбав міжкімнатні та вхідні двері для встановлення їх за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 30, 31).

Вбачається, що зазначені документи підтверджують факт придбання речей, а не факт спільного проживання фізичних осіб.

Надані позивачем акти звірки від 01 липня 2011 року та від 23 січня 2014 року (т. 1, а.с. 32-34) також не підтверджують факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однією сім`єю та тим більше понад п`ять років до відкриття спадщини, оскільки не охоплюють повністю зазначений період.

Крім того, представник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_6 проживав без реєстрації на території Конищівської сільської ради з квітня 2009 року по день смерті в будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 та отримував пенсію в Управлінні пенсійного фонду Мурованокуриловецького району.

Вбачається, що заявником не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме не надано будь-яких документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 понад п`ять років до відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті ОСОБА_6 .

За таких обставин, вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволенню не підлягає.

У такому випадку не підлягає задоволенню і вимога позивача про визнання за ОСОБА_3 права власності на 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена вимога є похідною від первісної вимоги позивача про встановлення нікчемності заповіту.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 1257 ЦК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 (Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Знаменівка), Конищівської сільської ради в Мурованокуриловецькому районі Вінницької області (Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Конищів, вул. Леніна, 23), третя особа Головне управління юстиції у м. Києва (м. Київ, пров. Музейцний, 2-Д) про встановлення нікчемності заповіту, встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.

Суддя: