Справа № 354/467/16-ц
Провадження № 4-с/345/5/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області:

в складі: головуючого-судді Мигович О.М.

секретарі Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, стягувач ТзОВ «Фінансова Компанія» Паритет Інвест Груп» про передачу майна на електронні торги та неприйняття рішення про повернення виконавчого документа,суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, в якій просить: Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати з приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича відкликати заявку на продаж квартири АДРЕСА_1 (лот №» 476798).

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано- Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо не вирішення питання про наявність підстав для повернення виконавчого листа по справі № 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв&apos;язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича вирішити питання щодо наявності підстав для повернення виконавчого листа 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв&apos;язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В обґрунтування скарги зазначає, що 27.04.2021 року він зайшов на сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 та побачив, що квартира власником якої він є: квартира АДРЕСА_2 виставлена на торги. Згідно інформації про об`єк лота, квартира виставлена на торги в межах виконавчого провадження 364533264. Лот сформований 22.04.2021 року, торги заплановані на 24.05.2021 року.

Зазначив, що дана постанова є незаконною, оскільки на дане майно розповсюджується заборона на стягнення, встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як кредит брався саме у іноземній валюті на купівлю цього майна та воно використовується як місце його постійного проживання.

Представник скаржника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав та пояснив, що постанова є незаконною, оскільки на квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , розповсюджується заборона на стягнення, встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як боржник у даній квартирі зареєстрований, це є її єдиним її житлом, і її площа не перевищує 140 кв.м. Те, що він також проживає в м. Яремче не спростовує цих обставин та дозволено законом вільно вибирати місце свого постійного чи тимчасового прочивання або перебування. Просив суд задоволити скаргу в повному обсязі.

Приватний виконавець Витвицький В.В. у задоволенні скарги просив відмовити у повному обсязі, вказуючи, що вважає доводи скарги безпідставними та необґрунтованими, з мотивів, викладених у запереченнях на скаргу.

Вказав, що ним вчиняються всі необхідні дії щодо виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Боржник належним чином був повідомлений про початок примусового виконання рішення суду, однак ним не вжито жодних заходів щодо виконання покладеного на нього рішенням суду зобов`язань, жодних повідомлень, заяв чи клопотань виконавцю він не подавав, вимоги виконавця ігнорував, хоча знає про таке виконавче провадження, має ідентифікатор доступу та можливість знайомитися з його матеріалами у будь-який час, заборгованість не погашено, декларацію про доходи та майно виконавцю не подано, на виклики виконавця боржник не реагує. Тому, вважає, що боржник уникав та ухилявся від виконання рішень та не має наміру його виконувати. Фактично боржник проживає в м. Яремче, де отримує і кореспонденцію від нього, в тому числі, оскаржувану постанову, а також звідти направив дану скаргу до суду, що вбачається з конверта. А тому безпідставними є твердження про те, що боржник не знав про виконання чи проведення будь-яких виконавчих дій, в той же час причин невиконання ним рішення суду не повідомляє.

Щодо посилання представника скаржника на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначив, що квартира АДРЕСА_2 була придбана 27.11.2007, а кредитній договір було укладено 30.11.2007, тобто нерухоме житлове майно придбалося не за кредитні кошти, у зв`язку із чим мораторій в даному випадку не застосовується. Тим більше, постанову він виніс не з приводу реєлізації майна, а тільки щодо його опису і арешту, що не заробонено жодною нормою закону. Просив у задоволенні скарги відмовити.

26.05.2021 через канцелярію суду надійшло заперечення директора ТзОВ "Фінансова Компанія" Паритет Інвест Групп" ОСОБА_3 на скаргу, в якому зазначив, що дана скарга є необґрунтованою та не підлягає до задоволення, з тих же мотивів, що і приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович. Зазначив, що дії приватного виконавця повністю узгоджуються з вимогами Закону, покликані захистити порушене право стягувача на виконання рішення суду, оскільки дії боржника свідчать про небажання виконувати рішення суду, яке вступило в законну силу. Просив у задоволенні скарги повністю відмовити (том 2 а.с.213-221).

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», статтею третьою якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-франківської області Витвицького Володимира Васильовича перебуває виконавче провадження ВП № 64533264 з виконання виконавчого листа №354/467/16-ц виданого 08.12.2020року про Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНП: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення заборгованість за кредитним договором № 2010/2007 від 30.11.2007, станом на 02.10.2015, що становить 32903,51 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 696018,05 грн., з яких: 22425,12 доларів США (еквівалент - 474365,45 грн.) тіло кредиту; 6739,37 доларів США (еквівалент - 142559,96 грн.) прострочені проценти за користування кредитними коштами; 3739,02 доларів США (еквівалент - 79092,64 грн.) штраф за порушення умов кредитного договору.

Відповідно до ст.18 ЦПК України виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Важливо зазначити, що відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх громадян та суб&apos;єктів господарювання, не залежно від форми власності; усі рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов&apos;язковими до виконання на всій її території; обов&apos;язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п&apos;ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов&apos;язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об&apos;єднаннями на всій території України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов&apos;язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому виконавче провадження охоплюється вказаними конвенційними гарантіями ст. 6.

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року Європейський суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а також юридичних осіб, а обов&apos;язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням приватного виконавця є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень передбачених законом, яке є невід&apos;ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Однак боржником незважаючи на обов`язковість, рішення суду не виконується протягом трьох років.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 64533264 від 16.02.2021року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виконавчого листа №354/467/16-ц виданого 08.12.2020року про Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНП: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення заборгованість за кредитним договором № 2010/2007 від 30.11.2007, станом на 02.10.2015, що становить 32903,51 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 696018,05 грн., з яких: 22425,12 доларів США (еквівалент - 474365,45 грн.) тіло кредиту; 6739,37 доларів США (еквівалент - 142559,96 грн.) прострочені проценти за користування кредитними коштами; 3739,02 доларів США (еквівалент - 79092,64 грн.) штраф за порушення умов кредитного договору.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження №64533264 було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено останнього про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було направлено пам`ятку про його права та обов`язки, а також виклик приватного виконавця з вимогою з`явитись 24.02.2021р. о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича з приводу виконання рішення суду.

Пунктом 6 постанови про відкриття виконавчого провадження повідомлено сторін про право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, де також забезпечена також можливість онлайн-оплати.

Однак, боржник ОСОБА_1 , не виконав законні вимоги приватного виконавця, а саме: не з`явився 24.02.2021р.р. о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, не надав декларацію про доходи та майно боржника, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а також не надав: пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа з повідомленням про заходи, що вживаються з метою його виконання, достовірні відомості про доходи та місце роботи, достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності, достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо), достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, довідку про склад сім`ї, документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

Вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження боржником ОСОБА_1 було одержано 19.02.2021року, по АДРЕСА_4 особисто, що підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього.

Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, ОСОБА_1 належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення.

Щодо необгрунтованості та незаконності скарги боржника.

24.02.2021року боржнику ОСОБА_1 було направлено вимогу приватного виконавця з вимогою 02.03.2021р. о 15:30 год. надати доступ до квартири АДРЕСА_2 . Вказану вимогу боржнику направлено рекомендованим листом, за адресою зазаначеною у виконавчому документі та по АДРЕСА_2 , однак боржником вищевказану вимогу виконавця було проігноровано та незабезпечено доступ до квартири.

02.03.2021року приватним виконавцем, проведено опис й арешт квартири АДРЕСА_2 . Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника відправлено рекомендованим листом під розписку Боржнику (зберігачу) ОСОБА_1 за адресою зазначеною у виконавчому документі.

16.03.2021року боржником ОСОБА_1 було направлено скаргу на дії приватного виконавця, щодо проведення опису й арешту майна, з підстав дії Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

02.04.2021р. боржнику було направлено вимогу приватного виконавця з вимогою 09.04.2021р. о 13:30 год. надати доступ суб&apos;єкту оціночнчої діяльності до квартири АДРЕСА_2 . Вказану вимогу боржнику направлено рекомендованим листом, за адресою зазначеною у виконавчому документі АДРЕСА_4 , однак боржником вищевказану вимогу виконавця було проігноровано та не забезпечено доступ до квартири.

Згідно звіту про незалежну оцінку СОД ОСОБА_5 від 14.04.2021року вартість квартири АДРЕСА_2 становить 592894грн.

23.04.2021року ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.04.2021року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Витвицького В.В у виконавчому провадженні № 64533264 відмовлено.

Повідомленням від 15.04.2021року, яке одержано ОСОБА_1 20.04.2021року, повідомлено боржнику про результати визначення вартості описаного й арештованого майна.

Отже твердження боржника про визначення вартості квартири без узгодження ціни сторонами та без повідомлення результатів визначення вартості не відповідають дійсності.

21.04.2021року приватним виконавцем направлено заявку на реалізації описаного й арештованого майна Державному підприємству "СЕТАМ".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій та :

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Щодо твердження скаржника, щодо дії Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на майно яке було описане й арештоване, слід зазначити наступне:

Так у відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16822413, 27.11.2007ороку зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007року

30.11.2007року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ "НАДРА" було укладено іпотечний договір предметом іпотеки якого є вищевказана квартира.

Отже квартира АДРЕСА_2 була придбана 27.11.2007року, а кредитній договір було укладено 30.11.2007року,

У відповідності до виконавчого листа по справі 354/467/16-ц, а також у відповідності повідомлення про вручення поштових відправлень, договору іпотеки боржник фактично проживає без місця реєстрації по АДРЕСА_4 , за місцем знаходження нерухомого майна по АДРЕСА_2 боржник відсутній, кореспонденція за даною адресою повертається.

Отже адреса АДРЕСА_2 є місцем реєстрації а не місцем фактичного проживання боржника.

Аналогічних висновків дійшов Калуський міськрайонний суд у своїй ухвалі від 23.04.2021року (арк. 10)

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд.

Згідно статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У відповідності до норм Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

У відповідності до постанови верховного суду по справі № 496/2004/16-ц від 20.10.2020року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується при одночасній наявності всіх перерахованих умов.

Щодо відсутності майнових порушень боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Скаржник ОСОБА_1 у скарзі посилається на відсутність у нього майна, на яке можливе здійснити стягнення, проте він є власником вищевказаного нерухомого майна жодних доказів про відсутність в нього іншого майна в тому числі і на праві спільної сумісної власності не подані.

Стаття 37 Закону України "Про виконавче провадження містить імперативний припис, відповідно до якого виконавець зобов`язаний завершити виконавче провадження за наявності підстав, передбачених в частині першій цієї статті. При цьому закон не пов`язує реалізацію вказаних повноважень з ухваленням відповідного судового рішення.

Отже рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення боргу з ОСОБА_1 не виконано, борг не сплачений, а майно, яке належить боржнику на праві власності є предметом іпотеки, переданого Банку відповідно до умов договору іпотеки. Безрезультатне вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду і буде належною підставою для завершення виконавчого провадження. Невиконання рішення суду боржником та спонукання виконавця у скарзі до завершення виконавчого провадження це спроба перешкоджання у виконанні судового рішення

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Звертаючись до суду, сторона виконавчого провадження зобов&apos;язана обґрунтувати, а суд, в свою чергу, зобов&apos;язаний встановити, яке саме право скаржника як сторони виконавчого провадження порушено та підлягає захисту в порядку судового контролю за виконанням.

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень правовий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту

По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження є неприпустимим. Саме по собі порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю; необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника як сторони виконавчого провадження.

Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа ДВС, приватний виконавець порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь якої іншої особи), то така скарга задоволенню не підлягає.

Вказане вище знаходить відображення в Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року по справі № 641/7824/18.

Суд зауважує, що докази, які б давали підстави визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. в матеріалах справи відсутні.

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. За наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

За обставин, що склались у даній справі, оцінка таких обставин, доводів сторін (учасників судового процесу) та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Отже, з наявних у розпорядженні суду матеріалів, вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем були прийняті рішення та вчинені дії відповідно до Законів України "Про виконавче провадження", "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", в межах повноважень і право скаржника не було порушено, а тому суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 447- 450 ЦПК України, ст.ст. 1-4, ст. ст. 18, 28, 48, 53, 56, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 4, 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задовленні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, стягувач ТзОВ «Фінансова Компанія» Паритет Інвест Груп» про передачу майна на електронні торги та неприйняття рішення про повернення виконавчого документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: