Справа № 583/3539/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

представника позивача Кудіна О.М.

представників відповідачів Литвин О.В. , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_5 , третя особа державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай Валерій Вікторович про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

21.08.2019 позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_6 , єдиним спадкоємцем якого є вона, оскільки за життя сім`ї він не мав, вона доглядала та утримувала його. На день смерті ОСОБА_6 постійно проживав у належному ОСОБА_4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що ОСОБА_6 неодноразово підтверджував свій намір залишити їй належну йому земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Після смерті брата, ОСОБА_4 у встановленому законом порядку звернулася до державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропая В.В. із заявою про прийняття спадщини. 07.02.2019 постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що за життя він склав заповіт на іншу особу, посвідчений в.о. старости Пологівського старостинського округу Чернеччинської сільської ради ОСОБА_23. Позивачка стверджує, що її брат ОСОБА_6 не міг скласти вказаний заповіт 13.03.2018 в Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області, оскільки він зловживав спиртними напоями і після 08.03.2018 перебував у стійкому запої тривалістю близько 10 днів, а тому не міг керувати своїми діям та усвідомлювати їх наслідки. Крім того, до дня смерті ОСОБА_6 страждав на тяжке захворювань легень, а саме туберкульоз, що і стало причиною смерті в стані алкогольної інтоксикації. Від проходження лікування в умовах стаціонару ОСОБА_6 відмовився, тому вимушений був приймати сильні знеболюючі ліки в значних дозах, які просив у ОСОБА_4 , а коли вона, боячись за результати неконтрольованого вживання вказаних препаратів, відмовляла йому у їх наданні, ОСОБА_6 вживав алкогольні напої до такого стану сп`яніння, в якому не усвідомлював своїх вчинків. Перед смертю ОСОБА_6 від сильного фізичного болю та алкогольного сп`яніння перебував у безпорадному стані, в якому міг підписати будь-які папери, не розуміючи наслідків своїх дій. Крім того зазначає, що посадова особа органу місцевого самоврядування ОСОБА_23. не мала відповідних повноважень вчиняти дії з посвідчення оскаржуваного заповіту, оскільки він мав би бути посвідчений секретарем Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, або за його відсутності сільським головою. ОСОБА_4 у належному їй будинку, в якому проживав на день смерті ОСОБА_6 , не знайшла другого примірника заповіту, зазначена обставина вказує на те, що його або не було, або він залишився у ОСОБА_23. , що свідчить про порушення порядку засвідчення заповіту та спотворення волі спадкодавця шляхом диктування йому тексту заповіту, складеного іншою особою для переписування в другий примірник. Також, посадова особа сільської ради не може підписувати чи робити записи про прочитання заповіту за заповідача. Крім того, при посвідченні заповіту повинен бути виконаний ряд необхідних дій, які потребують значного часу та не можуть бути виконані протягом 10-15 хвилин.

Враховуючи порушення порядку посвідчення заповіту, який передбачає вільне волевиявлення і повне усвідомлення заповідачем, позивачка просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений на користь ОСОБА_5 , посвідчений 13.03.2018 в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23. в Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області.

27.08.2019 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи.

15.10.2019 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, зафіксованою в протоколі судового засідання (суддя Соколова Н.О.), залучено до справи у якості третьої особи ОСОБА_5

04.12.2019 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, зафіксованою в протоколі судового засідання (суддя Соколова Н.О.), залучено до справи у якості співвідповідача ОСОБА_5

16.12.2019 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

20.01.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) провадження по справі поновлено, у зв`язку з надходженням клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи.

03.02.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) справу направлено для проведення експертизи до Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

04.03.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) провадження по справі поновлено, у зв`язку з надходженням повідомлення експерта про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи.

17.03.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.

15.06.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Соколова Н.О.) задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Кудіна О.М., призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України». Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

14.01.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу за позовом ОСОБА_4 до Чернеччинської сільської ради Чернеччинської об'єднаної територіальної громади в особі Пологівського старостинського округу, ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. про визнання заповіту недійсним прийнято до провадження судді Ільченко В.М.

14.01.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження по справі поновлено, у зв`язку з поверненням справи з експертної установи. Призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. В заяві про зміну (доповнення) підстав позову (Том 1 а.с. 139-140) представник позивачки ОСОБА_4 - адвокат Кудін О.М. зазначив, що після ознайомлення з оригіналом заповіту спадкодавця ОСОБА_6 було виявлено, що підпис, виконаний нібито ОСОБА_6 , значно відмінний від його справжнього особистого підпису та міг бути вчинений сторонньою особою.

Представник Чернеччинської сільської ради Чернеччинської об'єднаної територіальної громади в особі Пологівського старостинського округув судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, пославшись на їх необгрунтованість. У відзиві на позовну заяву від 20.09.2019 (Том 1 а.с. 29-31) зазначила, що позивачем не подано жодного доказу, який прямо вказував би на недодержання загальних правил посвідчення заповіту.ОСОБА_4 не навела жодного факту, що вказував би на недійсність правочину, передбачену положеннями ч. 2 ст. 215 ЦК України.Посилання позивачки на те, що спірний заповіт було посвідчено особою, яка не мала повноважень посвідчувати заповіт ОСОБА_6 від 13.03.2018 в Пологівському старостинському округу в с. Пологи Охтирського району Сумської області, не відповідає дійсності, оскільки виконуюча обов`язки старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23., як посадова особа Чернеччинської сільської ради та член виконавчого комітету сільської ради, уповноважена вчиняти нотаріальні дії на ввіреній території. Так, з метою ефективного здійснення функцій місцевого самоврядування до призначення перших виборів старост по старостинських округах Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, за рішенням першої сесії від 01.12.2017 на посадових осіб, які здійснювали повноваження сільських голів, було покладено виконання обов`язків старости відповідного старостинського округу, до яких, крім іншого, входить вчинення нотаріальних дій, передбачених ст. 37 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат».На другій сесії Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.12.2017 було утворено виконавчий комітет, до складу якого увійшли також посадові особи, на яких було покладено виконання обов`язків старост. Зазначає, що хоча ОСОБА_6 і мав вади здоров`я, однак під час складання заповіту не перебував у стані, який би викликав сумніви щодо обсягу його цивільної дієздатності. Заповідач ОСОБА_6 при складанні спірного заповіту не перебував у стані алкогольного сп`яніння, вільно спілкувався, читав, писав, а отже, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, недивлячись на те, що згідно його пояснень йти до сільської ради йому було важко. Вказаний заповіт був складений 13.03.2018 зі слів ОСОБА_6 за допомогою технічних засобів, особу його встановлено, квитанцію про оплату нотаріальних послуг заповідач надав особисто. Крім того, ОСОБА_6 були роз`яснені наслідки його волевиявлення, при цьому він не викликав сумнівів щодо його правової дієздатності, другий примірник заповіту був вручений заповідачу. Звертає увагу на те, що позивачка стверджує, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації проживав сам, зловживав алкогольними напоями, мав вади здоров`я, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду. Однак, позивачка ОСОБА_4 , яка доводиться заповідачу сестрою, не здійснювала за ним належний догляд, активної участі у його житті не приймала. Будинок, в якому проживав ОСОБА_6 , був від`єднаний від газопостачання, продукти харчування йому приносили сусіди, а відмову від лікування ОСОБА_6 пояснював відсутністю коштів.

У відзиві на заяву про зміну (доповнення) підстав позову (Том 1 а.с. 130-131) представник Чернеччинської сільської ради Чернеччинської об`єднаної територіальної громади в особі Пологівського старостинського округу зазначила, що посилання представника позивачки на недійсність заповіту у зв`язку з неналежністю особистого підпису в ньому ОСОБА_6 не є обґрунтованим, оскільки він чітко виражав свою волю та передбачав її наслідки. Дієздатність ОСОБА_6 перевірялася в усній бесіді, під час якої він чітко називав свої анкетні дані, надавав документи, чітко і ясно викладав суть свого волевиявлення, передбачаючи незгоду його сестри ОСОБА_4 з таким розпорядженням, не перебував ні в стані алкогольного сп`яніння, ні в іншому зміненому стані, який би вказував на обмеження дієздатності чи викликав сумніви в усвідомленні заповідачем своїх дій. Підпис в заповіті від 13.03.2018 виконаний особисто ОСОБА_6 , він візуально схожий на підписи, які він здійснював раніше при вчиненні інших розпоряджень. Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 не проживала, не вела з ним спільного господарства, навідувала дуже рідко, а тому її обізнаність про перебування заповідача в тому чи іншому стані в період здійснення спірного правочину є сумнівною.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_5 - адвокат Литвин О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, пославшись на їх безпідставність та необгрунтованість. У відзивах на позовну заяву від 04.12.2019 (Том 1 а.с. 114-118) та від 16.12.2019 (Том 1 а.с. 132-137) ідентичного змісту зазначила, що на час складання заповіту ОСОБА_6 рішенням Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області «Про покладення обов`язків із вчинення нотаріальних дій та проведення державної реєстрації актів цивільного стану на виконуючого обов`язки старости ОСОБА_23.» від 01.12.2017 останню уповноважено вчиняти нотаріальні дії, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» на території Пологівського старостинського округу, сіл Пологи, Корабельське, Манчичі, у яких особа повноважна виконувати обов`язки старости, до проведення перших виборів старост на території юрисдикції Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до рішення Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області «Про утворення виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради» від 22.12.2017 утворено виконавчий комітет Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області в кількості 13 чоловік, до переліку персонального складу якого увійшла і в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23. Таким чином, заповіт ОСОБА_6 був посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка мала відповідні повноваження вчиняти вказану нотаріальну дію. Крім того, в оспорюваному заповіті від 13.03.2018 зазначено час і місце його складання та вказано, що зміст ст.ст. 1234, 1241, 1253, 1254, 1255, 1307 ЦК України заповідачу роз`яснено. Зі змісту заповіту слідує, що він посвідчений в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23., записаний нею зі слів заповідача, текс заповіту прочитано та власноручно підписано останнім, що свідчить про його вільне волевиявлення та відповідність його волі змісту заповіту. Отже, ОСОБА_6 на момент складання заповіту усвідомлював значення своїх дій, заповіт посвідчений повноважною посадовою особою з дотриманням вимог щодо його форми, доказів протилежного позивачем не надано.

Третя особа державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Староіванівською сільрадою Охтирського району Сумської області від 05.03.1967, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . (Том 1 а.с. 10)

За даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 06.11.2018 № 000213, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . (Том 1 а.с.18)

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 06.02.2014, ОСОБА_8 15.11.1975 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». (Том 1 а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , повторно виданим виконкомом Лантратівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 07.11.2018 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконкомом Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 24.09.2013. (Том 1 а.с. 13-14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пологи Охтирського району Сумської області помер брат позивачки ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 27.07.2018. (Том 1 а.с. 15)

Відповідно до довідки про причину смерті від 26.07.2018, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років по причині інтоксикації, туберкульозу легенів. (Том 1 а.с. 20)

За життя ОСОБА_6 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 041875 від 20.12.2001 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,26 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області. (Том 1 а.с.16)

20.08.2018 ОСОБА_4 звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , за якою державним нотаріусом Воропаєм В.В. було зарестровано у Спадковому реєстрі спадкову справу № 62875555. (Том 1 а.с. 58, 65-66)

Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропая В.В. від 07.02.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що її померлий брат ОСОБА_6 за життя посвідчив у Пологівській сільській раді Охтирського району Сумської області заповіт на іншу особу. (Том 1 а.с. 6)

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2018 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, за яким належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області, та належить йому на підставі державного акту на земельну ділянку заповів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаний заповіт посвідчений в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23. та зареєстрований в реєстрі за № 26. (а.с. 78)

27.09.2018 ОСОБА_5 звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на підсаві заповіту від 13.03.2018, зарестрованного за № 26. (а.с.70)

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно вимог с. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Зазначене положення також закріплено в ст. 37 Закону України «Про нотаріат», п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, визначено порядок посвідчення заповіту посадовими особами органів місцевого самоврядування.

В п. 1.2. розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Згідно п. 2.1. розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Відповідно до п. 2.3. розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

Положеннями ст.ст. 202, 203 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що підпис у заповіті, посвідченому 13.03.2018 в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23., не належить ОСОБА_6 , оскільки на момент посвідчення заповіту він знаходився у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати свої дії та керувати ними, враховуючи наявність у нього останньої стадії хвороби легень та хронічного алкоголізму і постійного вживання алкогольних напоїв.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» від 06.09.2019, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 1 Сумського обласного протитуберкульозного диспансеру з 03.06.2003 по 30.09.2003 з приводу дисемінованого туберкульозу легень, фаза інфільтрації та розпаду. Мікобактерії туберкульозу+. Вперше діагностований туберкульоз. Дихальна недостатність І ступеня. Тубінтоксикація. Виснаження. (Том 1 а.с.44).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є донькою ОСОБА_4 , суду пояснила, що у свого дядька ОСОБА_6 вона була останній раз в лютому 2018 року, а наступного разу вже після його смерті. Дядько проживав у літній кухні, де було відключене газове опалення. ОСОБА_6 зловживав алкогольними напоями, її мати постійно привозила йому продукти харчування, ліки, залишала гроші в сумі 50-100 грн на прибання хліба чи інші дрібні витрати. Також до ОСОБА_6 їздив її чоловік та родич, який проживав неподалік, вони завжди бачили ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння. Свідок зазначила, що під час її останнього візиту до дядька у нього були галюцинації, він розмовляв з уявними людьми, був у неохайному вигляді, у нього дуже боліла голова, він постійно все забував. ОСОБА_6 пив знеболюючі ліки, його стан погіршувався. ОСОБА_14 пояснила, що її дядько ОСОБА_6 у лютому 2018 року жив сам, але до нього приходила співмешканка, яка також приходила до ОСОБА_4 за продуктами харчування. ОСОБА_6 не бачив на одне око, інше було мутне, у зв`язку з чим він не міг самостійно прочитати текст, в 2018 році він ходив з палицею.

Свідок ОСОБА_15 , який є чоловіком свідка ОСОБА_16 , суду пояснив, що бачив дядька його дружини ОСОБА_6 2-3 рази на тиждень, оскільки постійно підвозив свого помічника. ОСОБА_6 постійно вживав алкогольні напої, не бачив на одне око. Ще за життя його матері ОСОБА_10 , ОСОБА_6 отруївся алкогольними напоями, в результаті чого у нього відмовили ноги. Останнім часом ОСОБА_6 за собою не доглядав, не вмивався, не бажав змінювати брудні речі, вже не міг ходити, проходити лікування не бажав, вживав алкоголь щодня, пояснював, що робить це, щоб не відчувати болю. Свідок зазначив, що ОСОБА_6 не розумів значення свої дій, він міг зняти паркан, для того щоб отопити кухню, а наступного дня стверджував, що його вкрали, справляв природні потреби в кутку кухні, в якій проживав. Теща свідка ОСОБА_4 раз на два дні привозила ОСОБА_6 їжу. Дядько через ОСОБА_17 просив у ОСОБА_15 гроші на хліб, натомість придбавав на них алкогольні напої. ОСОБА_6 виходив щонайбільше до криниці, яка розташована на подвір`ї, за межі двору не виходив. Бували випадки, коли ОСОБА_6 нікого не впізнавав, виганяв з кухні, виражався нецензурною лайкою. Свідок ніколи не бачив ОСОБА_6 повністю тверезим. Стан ОСОБА_6 не міг покращитися, оскільки він постійно скаржився на біль.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23. , яка працює старостою Пологівського старостинського округу, суду пояснила, що після смерті матері, сестра ОСОБА_6 - ОСОБА_4 виселила його в кухню, яку відрізала від газопостачання, умови проживання ОСОБА_6 були дуже погані. З 1995 року ОСОБА_6 хворів на відкриту форму туберкульозу. Останній час він жив за рахунок того, що сусіди та далекі родичі приносили йому. Єдиним доходом ОСОБА_6 були кошти, отримані ним від здачі в оренду пая. Свідок зазначила, що позивачка з`являлася один раз для того, щоб отримати дохід ОСОБА_6 від надання паю в оренду ОСОБА_5 ОСОБА_6 хвилювався, що ОСОБА_4 бажає продати їх будинок, він був ображений на сестру. Кожного року ОСОБА_6 приходив до старостату для того, щоб зробити доручення на користь позивачки, останнє доручення він зробив у липні 2017 року. ОСОБА_23. пояснила, що в день посвідчення заповіту ОСОБА_6 був у тверезому стані, він усе розумів, свідок роз`яснювала наслідки такого правочину, але це було його волевиявлення, ОСОБА_6 наполягав на посвідченні даного заповіту. 13.08.2018 близько 09.30 год. ОСОБА_23. прийшла на запрошення ОСОБА_6 , який перед цим їй зателефонував. Він сказав їй свою волю, вона ж повідомила його про необхідність оплатити державне мито. Причин, за якими він бажає скласти заповіт на чужу людину, ОСОБА_6 не пояснював. Після цього ОСОБА_23. поїхала до Пологівської сільської ради, де підготувала текст заповіту, який потім привезла ОСОБА_6 на підпис. Свідок дала ОСОБА_6 прочитати текст заповіту, після чого він його особисто підписав. Різниця підпису ОСОБА_6 в паспорті і заповіті ОСОБА_23. не здалася дивною, сумніву щодо його психічного стану у неї не виникало. Свідок зазначила, що ОСОБА_6 вживав спиртні напої, однак у 2016 році він виготовляв новий паспорт, для чого особисто заповнював відповідну заяву, а тому вона вважала, що ОСОБА_6 був дієздатним.

Свідок ОСОБА_18 , яка працює спеціалістом в Пологівському старостинському окрузі, суду пояснила, що у 2017 році вона в приміщенні сільської ради посвідчувала доручення на ім`я ОСОБА_4 на право отримувати дохід з паю ОСОБА_6 , який був переданий в оренду ПрАТ «САД». ОСОБА_18 зазначила, що того дня до обіду в сільську раду прийшла позивачка і запитала, які потрібні документи для складання доручення. Потім прийшов ОСОБА_6 , приніс із собою всі необхідні документи, заплатив державне мито та отримав доручення. Він був у тверезому стані, доручення підписував самостійно. Він говорив, що міг би сам отримувати орендну плату, але нехай її отримує сестра. Свідок пояснила, що у 2018 році вона бачила ОСОБА_6 після свята Пасхи, він самостійно прийшов у с. Корабельське. ОСОБА_6 був чисто одягнений, нормально себе поводив, він завжди був адекватний. ОСОБА_6 ніде не працював, зловживав алкогольними напоями.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , яка працює фельшером, завідувачем ФАП, суду пояснила, що у 2018 році, коли ще було холодно, її викликали до ОСОБА_6 , він був тяжко хворий. У нього були набряклі ноги, відібрало ліву руку, було хворе серце, ОСОБА_6 хворів на хронічний туберкульоз та хронічний алкоголізм близько 8 років. Вона направляла ОСОБА_6 на лікування, але він говорив, що на це у нього не було коштів. ОСОБА_19 зробила йому ін`єкцію від високого тиску. Свідок зазначила, що вона веде облік усіх хворих. Психічних відхилень у ОСОБА_6 вона не бачила, декілька разів ОСОБА_19 приїжджала до нього і робила йому ін`єкції, при цьому фіксувала виклик в лабораторному журналі. В лютому 2018 року ОСОБА_6 був у тяжкому стані, коли її викликали, він вже нікуди не виходив, але на відхилення психіки у нього нічого не вказувало. ОСОБА_6 виглядав абсолютно нормальною людиною, тільки фізично хворою, давав відповіді на побутові питання. Коли ОСОБА_19 прийшла до нього на виклик, він її впізнавав, прохав зробити щось з болем в нозі. Свідок пояснила, що має право самостійно призначати лікування.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що проживає неподалік від домогосподарства, де проживав ОСОБА_6 і її мати тісно спілкувалася з матір`ю ОСОБА_6 . Після смерті матері, вона та ще декілька сусідів підтримували ОСОБА_6 , який не мав постійної роботи, проживав за рахунок тимчасових заробітків за наймом. Останній рік ОСОБА_6 вже не міг обробляти город за станом здоров`я, однак до останнього дня він був у здоровому глузді. Коли вона приходила, він завжди її впізнавав, жалівся на ноги, щодо іншого поводив себе адекватно. До ОСОБА_6 приходила жінка, яку він кохав і мав намір з нею одружитися, однак ОСОБА_4 була проти. Вона досить часто відвідувала ОСОБА_6 , однак жодного разу не бачила у нього ОСОБА_4 . Інколи бачила, як далекий родич привозив ОСОБА_6 хліб.

За приписами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Зазначене вказує на те, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу.

Розгляд вимог про визнання заповіту недійсним з цих підстав здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так й інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивачки про те, що в момент укладення спірного заповіту заповідач не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Суд зазначає, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Так, у висновку судово-психіатричної експертизи № 201 від 23.09.2020 зазначено, що з аналізу характеру перебігу основного захворювання ОСОБА_6 (туберкульоз легень), експерт дійшов до висновку, що проведене лікування у 2003 році не дало суттєвого позитивного результату, а захворювання вже на час первинного діагностування мало низку ускладнень: дихальна та легенево-серцева недостатність, виражена інтоксикація, кахексія, що призвело у подальшому до летальності. Саме інтоксикаціяі є причиною смерті. Враховуючи супутні діагнози, які встановлено ще у 2003 році, задовго до здійснення правочину, можна стверджувати, що станом на 2003 рік ОСОБА_6 вже виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, мав сформований синдром залежності та компульсивний потяг до алкоголю. Про це свідчать діагнози невропатолога та хірурга: токсична (алкогольна) дисциркуляторна енцефалопатія, токсичний неврит нервів правої руки, та обставини виписки його за пияцтво у відділенні. У подальшому за медичною допомогою ОСОБА_6 не звертався, а тому без лікування синдрому алкогольної залежності продовжував пити, що підтверджується свідками зі сторони позивачки, покази яких не йдуть в розріз наявній медичній документації. Характер існування, забезпечення власних життєвих потреб, відношення до власного здоров`я, зовнішній вигляд, невиконання елементарних гігієнічних процедур свідчать про соціальну та побутову дезадаптацію ОСОБА_6 .

У березні 2018 року ОСОБА_6 був фіксований виключно на фізіологічних потребах, при цьому його ініціатива була обмежена пасивним подоланням голоду, бажанням вжити звичну дозу алкоголю для полегшення загального самопочуття тощо. Діагностовані у ОСОБА_6 інтоксикація та кахексія у сукупності з синдромом алкогольної залежності у формі постійного пияцтва, клінічно проявляються вираженою астенією, психомоторною виснаженістю, загальмованістю, порушенням фіксації уваги, минущими психотичними розладами (переважно галюцинаторними), когнітивними порушеннями тощо. На підставі викладеного, враховуючи клінічні прояви основного захворювання у динаміці, огляди невропатолога та хірурга, характер лікування, та катамнез, експерт дійшов до висновку, що ОСОБА_6 в березні 2018 року мав стійкі вторинні когнітивні порушення на тлі соматогенної астенії, кахексії, інтоксикації, потребував постійного стороннього догляду та медичної допомоги. Таким чином, станом на 13.03.2018 на момент укладення правочину ОСОБА_6 виявляв ознаки органічного психосиндрому, за своїм психічним станом (з урахуванням наявних соматичних захворювань) не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (Том 1 а.с. 248-252)

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.03.2021, зафіксованою в протоколі судового засідання, задоволено клопотання представників відповідачів про виклик в судове засідання експерта ДУ «Центр психічного здоров`я і мониторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», який складав висновок судово-психіатричної експертизи № 201 від 23.09.2020 для надання додаткових пояснень.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 суду пояснила, що під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи були вивчені матеріали цивільної справи, медична документація та як допоміжні вихідні дані покази свідків. В медичній картці ОСОБА_6 було вказано, що в 2003 році він перший раз проходив лікування від алкоголізму, у нього був сформований синдром залежності, який розвивається протягом 5-15 років, потім настає 3 стадія алкоголізму. За час перебування у лікарні ОСОБА_6 проводились консультації у невропатолога, який встановив діагноз: токсична дисциркуляторна енцефалопатія, що є вторинною ознакою алкоголізму, тобто хронічний алкоголізм підтверджений лікарями в 2003 році. ОСОБА_6 вже мав вторинні ознаки, які проявлялися у вигляді енцефалопатії. Він був виписаний з лікарні за порушення режиму, в подальшому не звертався за допомогою до лікарів, від залежності не лікувався, продовжував пиячити, в результаті чого поступово 2 стадія алкоголізму перейшла в 3 стадію. До цього діагнозу приєдналися розлади сприйняття та когнітивні порушення, часткова втрата пам`яті. В такому стані людина втрачає соціальні зв`язки, у неї відсутні вольові якості, залишаються тільки основні потреби на рівні фізіологічних та вживання алкоголю. Експерт зазначила, що на час посвідчення заповіту, ознайомитися з його змістом для ОСОБА_6 було недосяжним завдання, беручи до уваги також те, що він не бачив на одне око. ОСОБА_22 не міг розуміти юридичних наслідків підписання заповіту у зв`язку з тим, що у тому психічному стані, в якому він перебував на той час, ОСОБА_6 не міг приймати такі складні рішення. Вказаний висновок експерт надала на підставі діагнозів медичних спецалістів, а саме лікарів невропатолога та хірурга, які були зазначені в медичній картці хворого. Експерт вказала, що констатувала факт, який був встановлений діагнозами зазначених лікарів, в яких сумнівів у неї немає. В 2003 році ОСОБА_6 був дієздатним з діагнозом енцефалопатія, він перебував у ясній свідомості, вірно орієнтувався, але на час складення заповіту є підстави для встановлення більш тяжкого діагнозу. Експерт пояснила, що хронічний алкоголізм має три стадії, при другій стадії, яка була у ОСОБА_6 станом на 2003 рік, людина втрачає контроль кількості алкоголю, який споживає, його якості, формується синдром залежності. ОСОБА_6 не був зацікавлений вилікуватися, залежність керувала його діями, до цього додалася туберкульозна інтоксикація та постійне зловживання алкоголем, що говорить про вторинне ураження головного мозку, що виражалося у виникненні змін у поведінці та психіці, які є незворотніми. Якщо не лікувати дихальну недостатність це може призвести до порушення кровообігу, у випадку ОСОБА_6 мала місце сумісна інтоксикація від туберкульозу та алкоголізму.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Разом з тим, хоча висновок експертизи по справі про визнання заповіту недійсним є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про те, що під час складання заповіту ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, є переконливими.

Слід зазначити, що свідки ОСОБА_23. , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 крім іншого, зазначали про вживання ОСОБА_6 спиртних напоїв, неналежні умови життя, незадовільний стан здоров'я, наявність тяжкого захворювання, що узгоджується з іншими дослідженими судом доказами. Разом з тим, суд не може покласти в основу рішення пояснення свідків про адекватність психічного стану ОСОБА_6 , оскільки такі їх пояснення є лише їх суб`єктивною оцінкою, в той час як повідомлені ними фактичні обставини свідчать про протилежне.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За приписами ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 202, 203, 215, 1233, 1235, 1247, 1251, 1257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 10, 12, 13, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений на користь ОСОБА_5 , посвідчений 13.03.2018 в.о. старости Пологівського старостинського округу ОСОБА_23 в Чернеччинській сільській раді Охтирського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 03 червня 2021 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко