07.04.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Перекупка І.Г.
при секретарі судового засідання Капустинської Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Оскільки в добровільному порядку поділити майно не можливо, вона звернулась за захистом своїх інтересів у судовому порядку.
Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав.
Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28.09.1996 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1459.
Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
За час спільного подружнього проживання позивачем та відповідачем в період шлюбу було набуто майно, яке за спільною домовленістю між сторонами зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме:
-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 44,0 кв.м., загальною площею 73,56 кв.м;
-будівлю магазинів загальною площею 238,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
-автомобіль Ford Kuga, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 ;
-легковий причіп ТА-НО V0, VIN НОМЕР_3 , 2016 року випуску, зареєстрований від 17.08.2017;
- автомобіль MERCEDES-DENZ АТЕGО, VIN НОМЕР_4 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 5132 см куб.
Згідно копії свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 28.12.2006, зареєстровано за № 17630051, витяг про реєстрацію права власності від 26.01.2007,технічний паспорт на квартиру, інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2020 щодо земельної ділянки та будівлі магазинів, власником всього майна щащначено ОСОБА_2 ,.
Згідно висновку про вартість майна виготовленого ФОП ОСОБА_5 від 27.11.2020 вартість квартири за адресою : АДРЕСА_1 складає - 1 271 400,00 грн.; 1/2 частка - 635 700,00 гри..?
Згідно висновку про вартість майна виготовленого ФОП ОСОБА_5 від 27.11.2020 вартість будівля магазинів загальною площею 238,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 складає 2 717 990,00 грн., % складає 1 358 995,00 грн.
Згідно висновку про вартість майна виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 27.11.2020 вартість автомобіля автомобіль Ford Kuga, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 - 336 900,00 грн, Ѕ складає 168 450,00 грн.
Згідно висновку про вартість майна виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 03.12.2020 вартість легкового причепу причіп ТА- НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_3 , 2016 року випуску, , складає 29 800,00 грн., 1/2 складає 14 900,00 грн.
Згідно висновку про вартість майна виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 03.12.2020 вартість автомобіля MERCEDES-DENZ АТЕGО, VIN НОМЕР_4 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 5132 см кубскладає 812 000, 00 грн., вартість 1/2 частини 406 000,00 грн..
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі, було придбано зазначене майно, відповідач не спростував належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно з ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Частинами 1 та 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначену позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17.
Тобто, Верховний Суд відновив абсолютну презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Згідно з частиною першою статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та поділу майна подружжя.
Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3500,00 грн. позивачем долучено до матеріалів справи копію Акту приймання передачі юридичних послуг № 3 від 04.12.2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тому, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно:
-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 44,0 кв.м., загальною площею 73,56 кв.м;
-будівлю магазинів загальною площею 238,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
-автомобіль Ford Kuga, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 ;
-легковий причіп ТА-НО V0, VIN НОМЕР_3 , 2016 року випуску, зареєстрований від 17.08.2017;
- автомобіль MERCEDES-DENZ АТЕGО, VIN НОМЕР_4 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 5132 см куб.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 44,0 кв.м., загальною площею 73,56 кв.м;
- автомобіль Ford Kuga, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 ;
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:
-будівлю магазинів загальною площею 238,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;
-легковий причіп ТА-НО V0, VIN НОМЕР_3 , 2016 року випуску, зареєстрований від 17.08.2017;
- автомобіль MERCEDES-DENZ АТЕGО, VIN НОМЕР_4 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 5132 см куб.
Припинити право спільної сумісної власності заОСОБА_2 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 44,0 кв.м., загальною площею 73,56 кв.м; автомобіля Ford Kuga, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 )

Суддя І.Г. Перекупка