Справа №751/7230/21
Провадження №2/751/1631/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Іскра К.П,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення донькою повноліття

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.11.2020 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від спільного шлюбу мають дочку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільним подружнім життям вони проживали до червня 2020 року. На даний час їхня сім`я розпалася, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Однак за час проживання окремо відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини. Позивач стверджує, що утримання та виховання дитини на даний час лежить повністю на ній.

Зазначає, що відповідач працює неофіційно, ремонтує автотранспортні засоби на СТО, навмисно приховує свої доходи, статусу безробітного немає, отримує мінливий дохід (зарплату) безпосередньо на руки, його витрати явно не відповідають статусу особи, яка офіційно не працює.

Наскільки відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має.

Вказує, що окрім щоденного забезпечення потреб неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в збалансованому раціональному харчуванні, наявна також потреба в забезпеченні її одягом, в т.ч. і шкільною формою враховуючи її вік (що вона зростає), виникає необхідність у частій зміні дитячого одягу, вартість якого є недешевою; однак зазначені фінансові витрати необхідні для утримання доньки після того як відповідач залишив сім`ю покладаються лише на неї. Однак такого належного рівня життя для доньки ОСОБА_5 , яка не має власних доходів, позивач сама не зможе забезпечити, оскільки вона не має стабільного та постійного заробітку.

Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини сторони не досягли.

Оскільки відповідач має мінливий дохід, що має істотне значення, позивач вважає, що розмір аліментів з відповідача необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Враховуючи зазначене, вважає що відповідач як батько, який є фізично здоровим та працездатним, здатний забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітньої дитини, зможе сплачувати їй аліменти на утриманні доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 4500 гривень щомісячно, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини, спрямованим на забезпечення її гармонійного розвитку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що він не працює та має змоги сплачувати позивачу аліменти на тримання доньки у тому розмірі, що визначений у позовній заяві. При цьому, у судовому засіданні відповідач не зміг визначитись з розміром аліментів, на присудження якого він погоджується.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої вони являються (а.с. 8)

Дитина зареєстрована та фактично проживає за адресою реєстрації та проживання позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини, відповідач офіційно не працює. Дані обставини мають істотне значення, тому суд, на підставі ст. 184 Сімейного Кодексу України вважає, що розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, відповідач являється працездатним, доказів наявності інших аліментних зобов`язань у відповідача суду не надано, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 грн., починаючи з 29.09.2021 року, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, ч.1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 29 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко