Ухвала

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 203/1876/19

провадження № 61-8827св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: інтернет-портал «Цензор.НЕТ», в особі головного редактора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Галенченко Віталій Михайлович, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ», в особі головного редактора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірної інформації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та інтернет-порталу «Цензор.НЕТ», в особі головного редактора ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірної інформації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію:

- що опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті інтернет-порталу

«Цензор.НЕТ» в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначено, що: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; « ОСОБА_1 , известный как криминальный авторитет ОСОБА_1…»; «…но при этом правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» «авторитета», а как «действующего».

- що поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10-24 год ОСОБА_3 у мережі Facebook на власній сторінці, в її коментарях до статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зазначено, що: «… ОСОБА_1 можно сказать «прикармливал» чиновников..., а теперь смотрю и УПЦ прикармливает.»; «Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежащих этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход. Именно поэтому уголовные дела против «ОСОБА_1» либо не возбуждались, либо закрывались».

Зобов?язано інтернет-портал «Цензор.НЕТ», в особі головного редактора ОСОБА_2 , протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на головній сторінці інтернет-порталу «Цензор.НЕТ» спростування під заголовком «Спростування», а саме, що «Інформація, поширена в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема, що: « ОСОБА_1 , известный как криминальный авторитет ОСОБА_1…»; «правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» «авторитета», а как «действующего» - є недостовірною та не відповідає дійсності.

Зобов`язано ОСОБА_3 протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на власній сторінці в мережі Facebook.com спростування під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а саме: що: «Інформація, поширена про ОСОБА_1 , що міститься в коментарях до статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема, що: « ОСОБА_1 «прикармливал» чиновников..., а теперь… и УПЦ»; є бандитом, має прізвище ОСОБА_1 » - є недостовірною та не відповідає дійсності.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року заяви

ОСОБА_1 та адвоката Махоніної Ольги Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відмову від позову задоволено.

Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 , інтернет-порталу «Цензор.НЕТ», в особі головного редактора ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірної інформації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди.

Визнано нечинними рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року.

Провадження у справі № 203/187/19 закрито.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Галенченка В. М., в якій він, посилаючись на те, що провадження у справі закрито касаційним судом у зв`язку із відмовою позивача від позову, просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений останнім за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 2 690,30 грн.

Вказана заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року було сплачено судовий збір у розмірі 1 153, 50 грн, що підтверджено квитанцією № 9234 від 18 листопада 2019 року (підлягало сплаті 1 152, 60 грн), а за подання касаційної скарги на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року сплачено судовий збір у розмірі 1 536, 80 грн, що підтверджено квитанцією № 2952

від 09 червня 2020 року.

Враховуючи, що позивач відмовився від позову на стадії касаційного перегляду справи, судом така відмова прийнята та провадження у справі закрито, а ОСОБА_2 подана заява про відшкодування понесених ним судових витрат, при цьому, свою відмову від позову ОСОБА_1 не мотивував, тим, що його вимоги задоволені відповідачами після пред`явлення позову, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_2 з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги (768, 40 грн), а решта суми судових витрат підлягає відшкодуванню за рахунок позивача (за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152, 60 грн та за подання касаційної

скарги 768, 40 грн).

Судовий збір сплачений в більшому розмірі ніж встановлено законом при поданні апеляційної скарги може бути повернутий за заявою ОСОБА_2 в порядку передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 141, 142, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Галенченко Віталій Михайлович, задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, сплачений за квитанцією № 2952 від 09 червня 2020 року за подання касаційної скарги по справі № 203/1876/19.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений ОСОБА_2 за подання апеляційної та касаційної скарг по справі № 203/1876/19 в загальному розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович