Справа № 171/155/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря Харченко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

27.01.2021року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2001 року. Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому будинку осіб станом на 23.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований племінник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання відповідача зареєстроване в її житловому будинку, де на теперішній час вона проживає разом зі своєю сім`єю. Однак, відповідач з липня місяця 2014 року не проживає у будинку за вказаною адресою, в даному житловому будинку він був тільки зареєстрований, але не проживав. Останній не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має та ніколи не було, і взагалі даним житловим будинком не цікавиться та не користується. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації та зареєструватися за фактичним місцем свого проживання. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх цивільних прав та інтересів. Тому, на підставі викладеного просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

18.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якої зазначає, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У 2009 році перед смертю його діда ОСОБА_4 він зробив договір дарування на своє майно, АДРЕСА_2 , на ім`я свого сина ОСОБА_5 , за умови якщо будуть продавати майно розділити Ѕ частину дочці ОСОБА_6 та Ѕ частину сину ОСОБА_5 .. Але пройшов час будинок він не продав, а віддав своєму синові ОСОБА_1 , хоча на АДРЕСА_2 в нього вже був будинок, який вони купували раніше. Згодом 4 роки тому вони раптово перестали спілкуватися з його матір`ю ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 без попередження, почав ремонтувати дім. На той час між братами та сестрою була домовленість дім з садибою продати, але ОСОБА_5 весь час робив все, щоб його не продавати. Так пройшло 11 років, все було обманом забрано, тобто спадок дістався одному онуку з п`яти. Єдина можливість скористатися частиною спадщини для його матері було не виписуватися йому з будинку його дядька ОСОБА_5 . Також було запропоновано зареєструвати його у дідовому будинку по АДРЕСА_2 , тому що вони рахують, що він такий самий онук дідові.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав аналогічних викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, крім того пояснив, що він дійсно ніколи не проживав у вказаному житловому будинку.

Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.11.2001 року серії АЕЕ №751812 зареєстровано в реєстрі за №3575, з реєстраційним надписом на документі про право власності на житловий будинок, записано в реєстрову книгу за №14 за реєстровим номером 41 від 21.11.2001 року в Апостолівському бюро технічної інвентаризації (а.с.8-9) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлено (а.с.10-17).

З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3833 виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради 23.12.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; племінник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).

З акту обстеження депутата Апостолівської міської ради VII скликання від 24.12.2020 року встановлено, що проведено обстеження помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обстеження встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .. Зі слів господарів та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 фактично не проживають (а.с.19).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони є сусідами позивача ОСОБА_1 та повідомили, що відповідач в будинку позивача ніколи не проживав та вони його не бачили.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не проживає, однак зареєстрований, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повиннен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний тест рішення складено 04.06.2021 року.

СуддяН. В. Хоруженко