Справа № 740/5376/20
Провадження № 2/740/364/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судових засідань Дьоміної Н.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Прокопця С.М.,

представника відповідачки адвоката Дорошенка Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нарахованої на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року, починаючи з 01 березня 2020 року; припинити стягнення з нього аліментів за вказаним рішенням суду та визнати виконавчий лист №2/740/904/14 від 17.07.2014 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 21.10.2020 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/740/904/14 від 17.07.2014.

Згідно розрахунку заборгованість по аліментам станом на листопад 2020 року становить 42 829,71 грн.

Зазначає, що з березня 2020 року син ОСОБА_3 проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Рішення проживати з ним син прийняв самостійно, оскільки відповідачка має іншу сім*ю та фактично всю свою турботу спрямовує на неї, а не на їх сина.

Оскільки син проживає з ним та перебуває повністю на його утриманні, то вважає, що його слід звільнити від сплати аліментів, починаючи з 01 березня 2020 року, виходячи з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Крім того, з посиланням на ст.180-182 СК України просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред*явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

18 лютого 2021 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що починаючи позивач не сплачує аліменти на сина ОСОБА_3 за рішенням суду від 04 липня 2014 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 42 829, 71 грн. На час проживання сина з нею вона витрачала на нього кошти, фактично він перебував на її утриманні, оскільки позивач аліменти не сплачував. Позовну вимогу в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, починаючи з 01 березня 2020 року, не визнає. Вважає, що спірні правовідносини почали діяти з моменту звернення до суду, а тому не заперечує проти припинення стягнення аліментів з цієї дати.

Щодо стягнення з неї аліментів на сина у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу), то вказані вимоги визнає частково, а саме: не заперечує проти стягнення з неї аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини з урахуванням того, що у неї на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Прокопець С.М. позовні вимоги підтримали із зазначених у позові підстав.

Представник відповідачки адвокат Дорошенко Г.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзові на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено,що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 рокуз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2014 року до повноліття дитини.

Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки було те, що неповнолітня дитина після розлучення батьків залишилася проживати з матір`ю.

На виконання вказаного рішення Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист №2/740/904/14 та пред*явлений до виконання до Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2020.

Головним державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого у ОСОБА_1 станом на 16.11.2020 мається заборгованість у сумі 42 829,71 грн за період з червня 2018 року по грудень 2020 року (а.с.7).

Згідно довідки Безуглівського старостинського округу №1 Талалаївської сільської ради №03-29/920 від 07.12.2020 ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані: ОСОБА_6 мати, ОСОБА_7 батько, ОСОБА_8 сестра, ОСОБА_9 - племінник (а.с.8).

Довідкою Ніжинської гімназії №3 підтверджується, що ОСОБА_4 навчається в їхньому закладі у 8-Б класі. Дитина з матір*ю не проживає, але займається його навчанням та вихованням.(а.с.41).

Актом обстеження умов проживання від 05.03.2020 підтверджується, що ОСОБА_4 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Сторона відповідача не заперечує факт проживання сина з батьком.

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України (далі СК України) за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

В силу ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, мають використовуватись за цільовим призначенням.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Тобто, аліменти на дитину підлягають сплаті тому з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу положень ст. 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів.

Отже, проживання неповнолітнього сина сторін з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки, оскільки на цей час він самостійно (без участі відповідачки) утримує та виховує сина, а також звільнення від сплати заборгованості з аліментів, яка утворилася з 10 грудня 2020 року дня пред*явлення позову до суду.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною першою статті другої ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заперечуючи розмір аліментів, який позивач просить стягнути з неї, а саме 1/4 частку заробітку, відповідачка посилається на те, що вона має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на її утриманні, проте зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Вказана правова позиція висловлена у постанову ВС від 16.09.2020 у справі №565/2071/19.

Сам по собі факт народження відповідачкою дочки від іншого чоловіка не впливає на матеріальне становище останньої та на її можливість сплачувати аліменти на синаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Отже, посилання відповідачки на те, що вона є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не дає підстав для надання переваги у матеріальному забезпеченні останньої порівняно з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого ставиться питання про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу з урахуванням того, що саме у такому розмірі були стягнути за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року аліменти з ОСОБА_1 на користь відповідачки.

Також відповідачкою не надано доказів щодо перебування на її утриманні непрацездатного батька, який є пенсіонером, 1957 року народження, та не проживає разом з нею, на відміну від непрацездатних батьків позивача, 1948 року народження та 1950 року народження, які проживають разом з сином ОСОБА_1 (а.с.8).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із встановлених на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка не надала суду доказів, які відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України доводили б ті обставини, що вона в силу матеріального становища неспроможна сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки заробітку. При цьому, суд враховує те, що відповідачка є працездатною за віком, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших осіб, яких вона зобов`язана утримувати.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 179 182, 184, 191, 197 Сімейного кодексу України, ст. 12, 18, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які стягуються на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року, що утворилася з 14 грудня 2020 року.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які стягуються на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т. Ковальова