Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6942/20
Номер провадження2/711/988/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцевої О.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ренгевич Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення майнової шкоди у вигляді незаконно невиплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 у жовтні 2020 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУПФУ) про стягнення майнової шкоди у вигляді незаконно невиплаченої пенсії, вказавши, що вона є дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла у відповідності до вимог чинного законодавства України. Батько був жителем м. Черкаси та був постійно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За місцем свого проживання батько отримував пенсію, яка перераховувалась йому на особовий рахунок у ПАТ «Державний ощадний банк України» на № НОМЕР_1 .

З жовтня 2015 року в зв`язку з тим, що її батько не міг обходитись без сторонньої допомоги, а тому тимчасово переїхав до неї в Бухару .

Так як за квартиру нараховувались комунальні платежі, то і вона, і батько цікавились виплатою належної батькові пенсії та встановили, що йому з жовтня безпідставно припинили перераховувати пенсію на його рахунок.

Позивачка вказує, що двічі зверталась до Пенсійного фонду Придніпровського району м. Черкаси, проте відповіді на листи не отримала. Вона була впевнена, що після її звернень пенсія батька повинна була перераховуватись на рахунок банку.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі і на грошовий вклад з належними відсотками та компенсацією у ПАТ «Державний ощадний банк України» 17.07.2019 року вона виявила, що пенсія, яку мав отримувати її батько з жовтня 2015 року на його особистий рахунок не перераховувалась.

10.02.2020 року вона звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повідомити на якій підставі нарахована її батькові пенсія не перераховувалась на його рахунок, також вказувала, що оскільки батько потребував стороннього догляду, то тимчасово проживав у неї. Крім того повідомляла, що батько не звертався до Пенсійного фонду щодо переводу його пенсії в Узбекистан за місцем тимчасового проживання, що підтверджувалось довідкою Бухарського міського відділу Пенсійного фонду при Міністерстві фінансів республіки Узбекистан від 08.07.2019р.

26.02.2020 року відповідач надав відповідь, в якій вказувалось, що оскільки мій батько припинив отримувати пенсію з поточного рахунку більше як один рік та не подав нову заяву до пенсійного фонду, відповідно до п. 10 Порядку №1596, крім того до Пенсійного фонду лист, направлений по місцю реєстрації її батька з повідомленням про необхідність подати таку заву, було повернуто оскільки батько не проживав за вказаною адресою. А тому з січня 2017 року було припинено перерахування коштів.

Позивачка вказує, що ні вона, ні її померлий батько не знали, що пенсія не перераховується на особовий рахунок банку. Повідомлень про це вони не отримували. Якщо ж ними було надіслано звернення до неналежного органу, а до його структурного підрозділу, то він мав би надати роз`яснення про це, чого зроблено не було.

Крім того, позивача вказує, що Пенсійний фонд відмовляючи у виплаті пенсії померлого батька посилається на ст. 61 Закону №2262, відповідно до якого суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Вказані суми виплачуються лише в разі надходження протягом 6 місяців після смерті пенсіонера відповідної заяви від членів сім`ї померлого, які на час смерті проживали разом.

На підставі викладеного просила стягнути з відповідача нараховану, але не перераховану пенсію її батька за період з січня 2017 по червень 2018 року в сумі 91951,40 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 920 грн. та сплачені за правову допомогу в сумі 9000 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Смоляр А.О. підтримав позов в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в ньому, просив позов задоволити повністю.

Представник відповідача - за довіреністю Ренгевич Л.М. заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_2 з підстав викладених у відзиві на позов.

У відзиві на позов ГУПФУ заперечувало проти задоволення позову вважаючи його безпідставним виходячи з наступного.

ОСОБА_3 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Головне управління) як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596), якщо суми пенсії не одержуються з поточного рахунка більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це органи Пенсійного фонду, а одержувач пенсії - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду згідно з вимогами, визначеними в пункту 10 Порядку № 1596. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем до органу Пенсійного фонду особисто.

За повідомленням філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 02.12.2016 № 46-09/3242 з поточного рахунку ОСОБА_3 суми пенсії не одержувалися більше як один рік.

16.12.2016 Головним управлінням направлено ОСОБА_3 лист за № 11438/03-02, щодо необхідності надання заяви на подальше перерахування сум пенсії на його поточний рахунок, який відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк», а у разі ненадання такої заяви - здійснення виплати пенсії з січня 2017 року буде здійснено через відділення поштового зв`язку за місцем його проживання.

Оскільки, заява від ОСОБА_3 до Головного управління не надійшла, пенсію за січень 2017 року йому направлено поштовим переказом (список згрупованих електронних переказів № 75) за адресою його проживання, але, 30.01.2017 кошти повернуто Черкаською дирекцією управління державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на рахунок Головного управління, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

З 01.02.2017 виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено.

Отже, пенсію ОСОБА_3 виплачено до 31.12.2016, шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок у відділенні АТ «Ощадбанк».

Відповідно до статті 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вразі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Органи Пенсійного фонду України відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також про об`єднані управління затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28/2) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, мають статус юридичної особи. Одним з основних завдань Головного управління є своєчасне та в повному обсязі фінансування та виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюється за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, а також ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

З матеріалів пенсійної справи померлого пенсіонера вбачається, що за виплатою допомоги на поховання та виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не зверталась.

Листом від 26.02.2020 за № 417-419/я-04/8-2300/20 Головним управлінням було повідомлено Позивача про те які документи потрібно надати до Головного управління.

Отже, підстави для виплати Позивачу недоодержаних ОСОБА_3 сум пенсії, в Головного управління відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат заявлених ОСОБА_2 , то Головне управління вважає, що Позивачем не було доведено факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, а тому вони не підлягають розподілу.

На підставі викладеного просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідка ОСОБА_5 дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.06.2018 року відділом ЗАГС №1 міста Бухара, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Бухара, Бухарської області, Узбекистан, помер ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_3 ) батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записано ОСОБА_3 .

19.12.1974 року відділом ЗАГС м. Бухарського міськвиконкому було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , актовий запис №1037 (серія НОМЕР_4 ). Прізвище дружини зазначено - ОСОБА_2 .

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.07.2019 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_3 , 1926 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка - ОСОБА_2 , громадянка Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошового вкладу з належними відсотками та компенсацією у ПАТ «Державний ощадний банк України», у ТВБВ №10023/044 філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» за рахунком № НОМЕР_1 , на загальну суму 71584,03 грн., що належать спадкодавцю на підставі права власності, що підтверджується довідкою цього банку від 11.07.2019 року за №46-07/6031 БТ, з усіма відсотками, які будуть нараховані на день видачі цих вкладів.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З метою отримання недоотриманої пенсії, позивач ОСОБА_2 10.02.2020 звернулась до відповідача із відповідною заявою, та у лютому 2020 року нею отримано відповідь ГУ ПФУ в Черкаській області за № 417-419/Я-04/8-2300/20 від 26.02.2020 року, згідно якої позивачу повідомлено, що « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на пенсійному обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - головне управління) як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).

Відповідно до п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок №1596), якщо суми пенсії не одержуються з поточного рахунка більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це органи Пенсійного фонду, а одержувач пенсії - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду згідно з вимогами, визначеними в п. 10 Порядку №1596.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України.

Згідно з п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем до органу Пенсійного фонду особисто.

За повідомленням філії-Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 02.12.2016 № 46-09/3242 з поточного рахунку ОСОБА_3 суми пенсії не одержувалися більше як один рік.

Головне управління 16.12.2016 направило ОСОБА_3 лист за №11438/03-02 щодо необхідності надання заяви на подальше перерахування сум пенсії на його поточний рахунок, відкритий у відділенні АТ «Ощадбанк», а у разі ненадання такої заяви - здійснення виплати пенсії з січня 2017 року через відділення поштового зв`язку за місцем його проживання.

Оскільки заява від ОСОБА_3 до головного управління не надійшла, пенсію за січень 2017 року йому направлено поштовим переказом (список згрупованих електронних переказів №75) за адресою його проживання, але 30.01.2017 кошти повернуто Черкаською дирекцією управління державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» на рахунок головного управління у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено з 01.02.2017.

Отже, пенсію ОСОБА_3 головне управління виплатило до 31.12.2016 шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок у відділенні АТ «Ощадбанк».

Крім того, вказано, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Отже, підстави для виплати ОСОБА_2 недоодержаних ОСОБА_3 сум пенсії відсутні.»

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У відповідності до абзацу першого ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56886178 від 17.07.2019 року, спадкову справу на спадкове майно померлого ОСОБА_3 заведено 03.11.2018 року Другою черкаською державною нотаріальною конторою.

Підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу І наведеного Порядку, відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 17.07.2019 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори вбачається, що спадщина на яку видано це свідоцтво складається з грошового вкладу у ПАТ «Державний ощадний банк України» за рахунком № НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 зверталась до Пенсійного фонду з листом від 28.02.2018 року, в якому просила не припиняти перерахування пенсії її батьку ОСОБА_3 в зв`язку з його тимчасовою відсутністю за місцем реєстрації та перераховувати нараховану пенсію на ощадну книжку.

На ім`я ОСОБА_3 в ПАТ «Державний ощадний банк України» філія Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для отримання пенсії, що підтверджується копією ощадної книжки.

Отже, при здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом перевірено усі обставини необхідні для здійснення такої нотаріальної дії, зокрема, що стосується складу спадкового майна. Як вже зазначалось вище, спадщина яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складається з грошового вкладу у ПАТ «Державний ощадний банк України» за рахунком № НОМЕР_1 , на який надходила пенсія померлого, яку він отримував в ГУ ПФУ в Черкаській області.

В листі ГУ ПФУ в Черкаській області від 26.02.2020 №417-419/Я-04/8-2300/20 зазначено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_3 , відповідно до якого розмір пенсії, що була нарахована, але не перерахована ОСОБА_3 за період з січня 2017 по червень 2018 року становить 91953,40 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила факт того, що вона як сусідка доглядала за квартирою померлого ОСОБА_3 , та не бачила і отримувала листа від Пенсійного фонду на ім`я померлого.

Що стосується посилання відповідача на те, що пенсія ОСОБА_3 , яку він отримував відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», не входить до спадкового майна, слід зазначити наступне.

Закон України від 09 квітня 1991 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності (частина друга статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина третя статті 1 Закону № 2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Абзацом третім пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно з абзацом першим пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абзац третій пункту 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Судом встановлено, що позивач у розумінні статті 61 Закону № 2262-ХІІ має право на отримання недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_3 .

Позивач, як особа, що має родинні зв`язки з пенсіонером, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за відповідним роз`ясненням про виплату недоодержаної пенсії після смерті батька.

Зі встановлених обставин слідує та не заперечується самим позивачем, що вона пропустив шестимісячний термін звернення до управління за виплатою недоотриманої пенсії її батька.

Оцінюючи причини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення із заявою про виплату пенсії, суд вважає, що в даному випадку необхідно враховувати існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Пенсійного фонду з відповідною заявою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бухара, Бухарської області, Узбекистан, тобто останнім днем звернення до відповідача із заявою про отримання недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_3 є 21.12.2018 року включно.

04.07.2018 року позивачем було направлено до Пенсійного фонду лист з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_2 вказала, що помер її батько, який з 30.10.2015 року по день смерті проживав разом з нею в м. Бухара, Узбекистан, а також, що оригінал свідоцтва про смерть батька вона надасть коли приїде на Україну.

ОСОБА_2 є громадянкою Республіки Узбекистан та постійно проживає в м. Бухара, Бухарська область, Республіка Узбекистан, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 .

Сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_2 не зверталась до ГУ ПФУ в Черкаській області з заявою про отримання недоотриманої пенсії померлого батька ОСОБА_3 протягом шести місяців після його смерті.

Суд враховує те, що ОСОБА_2 є громадянкою іншої держави та має там постійне місце проживання, а тому вона не мала змоги вчасно встановити факт недоотримання нарахованої пенсії батьком, з`ясувати причини такого недоотримання та звернутись до Пенсійного фонду з відповідною заявою про перерахування недоотриманої пенсії на банківський рахунок померлого пенсіонера.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені обставини зумовили пропущення позивачем строку звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області за виплатою недоотриманої пенсії його батька, та на переконання суду, є поважними.

З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - обґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 920,00 гривень, що підтверджено квитанцією від 01.10.2020 року.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, то із відповідача на її користь необхідно стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 920,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст.137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_2 на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише договір про надання правової допомоги №2 від 16.07.2019 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відшкодування заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає за необхідне,роз`яснити ОСОБА_2 положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підставі викладеного суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі ст. ст. Конституції України, ст.. 23, 1216, 1218, 1258 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення майнової шкоди у вигляді незаконно невиплаченої пенсії -- задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ,нарахованої вказаним фондом ,але не перерахованої на банківський рахунок пенсії за період з січня 2017 року по червень 2018 року включно в сумі 91951 гривню 40копійок(дев`яносто одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят одну гривню 40коп.(на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та судові витрати що складаються з судового збору 920грн.

Решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 25.01.2021 (з урахування вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб