печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4582/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2021 р. до Печерського районного суду м. Києва надійшли матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про примусовий привід боржника, відповідно до якого приватний виконавець просить:

застосувати привід до боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»; виконання розшуку та приводу доручити органам Національної поліції України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29 січня 2021 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що зазначена цивільна справа підлягає передачі на розгляд іншому суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2019 року було виготовлено дублікат виконавчого листа №757/29798/14-ц, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 08.09.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) суми боргу: сума основного боргу в розмірі 200 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5 271 742,60 гривень; три проценти річних у розмірі 306772,1 грн.

Згідно даних виконавчого документу, адресою боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

При цьому, звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець зазначає, що Печерський районний суд м. Києва відповідно до ч. 1 ст. 438 має здійснювати розгляд за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника.

Останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника, відповідно до заяви стягувача є адреса: АДРЕСА_3 , що згідно адміністративно-територіального поділу м. Києва відноситься до території Печерського району м. Києва.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Однак, достовірних даних, що особа колись та протягом якого строку перебувала за вказаною адресою, або звідки стягувачу відома адреса перебування боржника матеріали справи не містять.

Поряд із цим, матеріали справи містять відомості, що за адресою: АДРЕСА_3 громадянин ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

При цьому, зі змісту подання не вбачається, що місцем виконання судового рішення є Печерський район м. Києва.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Тому, враховуючи викладене, а також те, що останнім відомими місцем проживання (перебування) боржника є адреса зазначена у дублікаті виконавчого листа, суд вважає за доцільне направити дане подання на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Таким чином, подання приватного виконавця про примусовий привід боржника територіально не підсудне Печерському районному суду м. Києва.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що місце реєстрації (проживання/перебування) боржника не відноситься до території Печерського району м. Києва, справу необхідно передати за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Керуючись ст.ст. 31, 32, 187, 353-354, 438, 446 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , передати на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (вул. Шевченка, 8, Васильків, Київська обл., 08606).

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л.Бусик