Справа № 304/673/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова Оксана Василівна на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Ганько І.І., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Так, 11 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій сумі на утримання двох синів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 05.09.2005 вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилося двоє синів, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2018 шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 іноді надавав грошові кошти на утримання дітей, але з березня 2020 року взагалі перестав сплачувати аліменти. Обов`язки по вихованню та утриманню дітей в будь-які іншій формі також не виконує. Діти потрібують постійного забезпечення продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, одягом, взуттям, шкільним приладдям тощо. Оскільки ОСОБА_1 є особою молодого віку, працездатним, здоровим (не має будь-яких захворювань) чоловіком, і після розлучення у нього залишився набутий ними у шлюбі автомобіль марки «Volkswagen Passat», то він має постійні неофіційні доходи працюючи в таксі. Оскільки, діти потребують значних витрат на їх утримання, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину з урахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а саме: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 900 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 532,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 5 129,73 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заперечуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнутого розміру аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати таке рішення а ухвалити нове про зменшення розміру стягнутих аліментів до суми 1200 грн на кожну дитину. Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права. Вважає, що судом помилково враховано як постійний дохід виплати по безробіттю, оскільки такі не носять систематичний характер і такі мають кінцевий строк виплати. На даний час він вже не перебуває на обліку та відповідно уже не має такого доходу. Судом не враховано, що на його утриманні є також донька, а тому не зможе сплачувати по 1900,00 грн. на синів, що також буде порушувати його право на достатній життєвий рівень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова О.В., також подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд змінити рішення суду, задовольнивши позовні вимоги та у повному розмірі стягуваний аліментів. Скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки позовні вимоги підлягали задоволенню в повному обсязі, так-як стягнута сума 1900 грн. на кожну дитину є недостатнім розміром аліментів для утримання малолітніх дітей. Наявна у справі довідка з центру зайнятості не є доказом наявності усіх доходів, які отримує ОСОБА_1 , а є лише одним з доказів із центру зайнятості, якій суд першої інстанції дав неправильну оцінку. Суд зобов`язаний був взяти до уваги ту обставину, що на дочку держава виплачує допомогу при народженні дитини, яка у 2019 році призначалась у розмірі 41280 грн. з якої одноразово виплачено суму 10320 грн., а решту суми протягом 36 місяців по 860 грн. ОСОБА_1 не подав суду доказів про відсутність у нього інших соціальних виплат, таких як по малозабезпеченню тощо. У відповідача залишився спільний автомобіль марки «Volkswagen Passat» та має постійні неофіційні доходи працюючи в таксі. Присуджений судом першої інстанції розмір аліментів 1900 грн. навіть не відповідає прожитковому мінімуму встановленому для дітей віком з 6 до 18 років з 01.07.2020 року 2318 грн. Також вагомою обставиною є факт постійного зростання цін на ліки, продукти харчування та інші предмети першої необхідності. Припинивши надавання допомоги з березня 2020 року ОСОБА_1 при цьому мав доходи по безробіттю, що свідчить про недобросовісну поведінку останнього по відношенню до дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін до їх повноліття.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так, судом встановлено, що 03 вересня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції в Закарпатській області було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Перечинського районного суду від 04 липня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати при матері ОСОБА_2 (а. с. 13-16).

Також встановлено, що згідно довідки Перечинської міської ради № 749 від 04 червня 2020 року до складу сім`ї ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 входять, зокрема, сини ОСОБА_5 , 2008 року народження та ОСОБА_6 , 2010 року народження (а. с. 17).

Вказане відповідачем не заперечується. Проте між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дітей.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітніми дітьми, вік дітей, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань, наявність на утриманні дочки від іншого шлюбу, наявність у відповідача нерухомого майна. А також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має постійного місця роботи та отримує мінливий дохід, перебував на обліку у центрі зайнятості з жовтня 2019 року по липень 2020 року (а.с. 48) та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 47). А тому, виходячи із засад справедливості, розумності та добросовісності, дійшов до вірного висновку стосовно того, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1 900 грн., на кожну дитину буде мінімально необхідним для забезпечення відповідного рівня життя неповнолітніх дітей.

Виходячи з фізичного стану відповідача, колегія суддів вважає, що відсутні в останнього поважні причини, які б перешкоджали йому заробляти у достатній мірі, щоб мати змогу здійснювати матеріальне утримання своїх дітей хоча б на рівні наближеному до рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що сплата ним на дитину по 1900,00 грн буде порушувати його право на достатній життєвий рівень є неспроможним в силу того, що на батьках лежить обов`язок забезпечувати своїм дітям матеріальне утримання, яке буде забезпечувати їх розвиток.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова О.В., колегія суддів зазначає таке.

ОСОБА_2 посилається на те ОСОБА_1 не подав доказів того, що в нього на утриманні є ще й малолітня дочка, а копія свідоцтва про народження дитини не є підтвердженням цієї обставини. Проте, колегія суддів вважає, що таке твердження є безпідставним через те, що правове значення має сам факт наявності у батька дитини, який за законом зобов`язаний матеріально утримувати, а не той факт чи проживає він з донькою. А звідси, суд першої інстанції підставно взяв до уваги наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини від іншої жінки, так-як наявність доказів, які мають вагоме значення при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дітей, суд не може залишити поза увагою як такі, що впливають на суть вирішення справи. Виплата матері державою на дитину соціальної допомоги при народженні дитини є доходом матері, що призначений для забезпечення дитині матеріального утримання. Зазначена соціальна допомога враховується при визначенні розміру аліментів на таку дитину.

Стосовно посилання ОСОБА_2 на понесення нею на дітей додаткових витрат, що викликані особливими обставинами і пов`язані зі шкільним навчанням, харчуванням, відвідуванням гуртків, придбанням ліків, лікуванням тощо, то такі обставини можуть бути підставою для звернення до суду з іншим позовом в порядку вимог ст. 185 СК України.

Щодо твердження ОСОБА_2 про використання ОСОБА_1 автомобіля на іноземній реєстрації придбаного ними у шлюбі для цілей таксі та отримання у зв`язку із цим неофіційних доходів, колегія суддів не може взяти до уваги з тих підстав, що такі не доведено належними доказами.

За змістом абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Оскільки колегія суддів не знаходить за обставинами справи підстав, які б давали змогу судовій колегії стверджувати, що ОСОБА_1 має достатній заробіток (дохід) за наявності якого можна би було стягнути з нього не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а звідси, ОСОБА_1 фінансово неспроможний сплачувати такий, а тому суд і визначив розмір аліментів частково у відповідності до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості.

Інші доводи апеляційних скарг також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення таких скарг, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова Оксана Василівна, залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року, про часткове стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 03 червня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: