Справа № 569/7299/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/7299/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 15 листопада 2010 року.

Від даного шлюбу, у них народилася дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 18.03.2014 року відповідача, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час донька вже повнолітня, однак, навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Рівненського музичного фахового коледжу Рівненського державного гуманітарного університету», на денній формі навчання, з 01 вересня 2018 року по 27 червня 2022 року і потребує матеріальної допомоги.

Добровільно відповідач не бажає допомагати дочці, відтак просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, в розмірі 2000, 00 грн., щомісячно, з дати подачі нею позову до закінчення донькою навчання. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею на надання правової допомоги у розмірі 800 грн.

Ухвалою від 22 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовні заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що може сплачувати аліменти на доньку в меншому розмірі, оскільки має щомісячний мінливий дохід, з якого щомісячно здійснюється утримання та сума до виплат середньому щомісячно становить 4500 грн.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_5 (а.с. 5).

Рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2014 року позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (а.с. 11-13).

Із довідки від 01 квітня 2021 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Рівненського музичного фахового коледжу Рівненського державного гуманітарного університету» вбачається, що ОСОБА_5 дійсно навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Рівненського музичного фахового коледжу Рівненського державного гуманітарного університету», на денній формі навчання, з 01 вересня 2018 року по 27 червня 2022 року (а.с. 7).

У зв`язку з навчанням у вищезазначеному закладі за денною формою, дитина не має самостійного заробітку та тим самим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СКУкраїни, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Судом враховується, що утримання дитини, це законодавчий обов`язок батьків. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки дитина, через свій вік, стан фізичного розвитку, навчання в школі чи у ВУЗі як правило, не може сама себе утримувати, не має можливості працювати.

Відповідач у судовому засіданні посилається на своє матеріальне становище, вказав на неспроможність надавати допомогу доньці на навчання в такому розмірі як просить позивач.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд звертає увагу уваги на те, що обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд враховує, що відповідач працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Північний» Рівненської міської ради з 03.04.2017 року, який відповідно до довідки № 5 від 24.09.2020 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Північний» Рівненської міської ради має щомісячний дохід, з якого щомісячно здійснюється утримання та сума до виплат в середньому щомісячно становить 4500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано визначену суму аліментів.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності та часткове визнання позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає розумним та достатнім стягнути аліменти із відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до червня 2022 року.

При цьому, на підставі ч. 1 ст.191 та ст. 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 09 квітня 2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження здійснених представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Коноваловою А.В. витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору № 07-4-1/21 про надання правової допомоги від 02 квітня 2021 року; копію акту-передачі виконаних робіт та наданих послуг від 02.04.2021 р., у якому вказано, що витрати на правничу допомогу становлять 800,00 грн. та розрахунковий чек № 00-4/21 від 09.04.2021 року на суму 800,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивач понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 800,00 грн.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 800,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 09 квітня 2021 року до закінчення навчання, а саме до 27 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , 1976 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Кучина