СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10339/18

пр. № 2/759/180/21

01 квітня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарях Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група» «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у липні 2018 року звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь страхове відшкодування в розмірі 22841,61 грн., що складається з страхового відшкодування в розмірі 18002,24 грн., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 4455,80 грн. та 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 383,57 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 21627,78 грн. різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою а також стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь судові витрати в розмірі 10769,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2017 р. о 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Мітцубісі», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з пр-ту Л. Курбаса на кільце з перетином вул. В. Покотило і вул. Г. Юри в м. Києві здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу завдано матеріальної шкоди. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» відповідно до Полісу АК/2455383. Так, 29.12.2017 р. позивач повідомив ПАТ «Страхова група «ТАС» про настання страхового випадку.

У відповідь на заяву, листом № 4539 від 10.05.2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило його про те, що сума страхового відшкодування яка підлягає виплаті за ремонт пошкодженого автомобіля становить 7214,32 грн. та буде перерахована на реквізити вказані у заяві на виплату страхового відшкодування, які було перераховано на картковий рахунок 11.05.2018 року тобто з затримкою в 42 дні.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що згідно висновку експерта № ЕС-1707-2-1172.18 складеного 31.10.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 становить 46844,34 грн. Таким чином, сума недоплаченого страхового відшкодування складає 45006,06 грн., вартість матеріального збитку становить 25216,56 грн, а тому з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 18002,24 грн., враховуючи вже виплачене ПрАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 7214,32 грн. Окрім того, зазначив, що у зв`язку із тим, що відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» не здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в встановлені законом строки тобто 90 днів, останній зобов`язаний сплатити штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання у вигляді: 1) пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) 3% річних та інфляційні втрати - на підставі ст. 625 ЦК України, а саме пеню у розмірі 4455,80 грн.; 3% річних в розмірі 383,57 грн. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю між страховим відшкодуванням та визначеною вартістю відновлювального ремонту автомобіля що становить 23312,87 грн. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник ПрАТ «СК «ТАС» Синельніков М.О. в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування в розмірі 2413,84 грн., пені в розмірі 558,56 грн. та 3 % річних в розмірі 48,01 грн., в іншій частині просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2017 р. о 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Мітцубісі», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з пр-ту Л. Курбаса на кільце з перетином вул. В. Покотило і вул. Г. Юри в м. Києві здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу завдано матеріальної шкоди.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.08.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( т. 1 а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» відповідно до Полісу АК/2455383 ( т. 1 а.с. 11).

29.12.201г року позивач ОСОБА_1 звернувся ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про настання страхового випадку ( т.1 а.с. 42).

Листом № 4539 від 10.05.2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило ОСОБА_1 про те, що сума страхового відшкодування яка підлягає виплаті за ремонт пошкодженого автомобіля становить 7214,32 грн. та буде перерахована на реквізити вказані у заяві на виплату страхового відшкодування ( т.1. а.с. 43).

Відповідно до Висновку № ЕД-1707-2-902.17 від 18.12.2017 р., складеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталось 15.07.2017 року становить 46889,70 грн., вартість матеріального збитку становить 25261,93 грн. ( т.1 а.с. 15-40).

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 0811 (2) від 15.01.2018 року складеного ФОП 07-2-902.17 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталось 15.07.2017 року становить 11458,75 грн. з ПДВ та 7214,32 грн. без ПДВ (т. 1 а.с. 57-68).

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «СГ «ТАС» на рахунок позивача ОСОБА_1 було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 7214,32 грн., відповідно до платіжного доручення № 75066 від 11.05.2018 року ( т.1 а.с. 70).

Ухвалою суду від 15.01.2020 року по даній справі було призначено автотоварознавчу експертизу для визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки надані сторонами експертизи мали суперечки щодо розміру завданих збитків.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 11005/20-54 від 16.06.2020 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , що сталось 15.07.2017 року на момент ДТП становить 12035,20 грн., на даний момент 14150,16 грн. ( т.2 а.с. 1-8).

Суд, враховуючи висновок КНДІСЕ від 16.06.2020 року вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 2413,84 грн., із розрахунку (12035,20 грн. - розмір матеріальних збитків - 20 % ПДВ) - 7214,32 грн. розмір виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місяця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику неустойки, розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що ПрАТ «СГ «ТАС» проведено нарахування та здійснено страхову виплату в обраний позивачем спосіб, а позивач не погоджуючись з її розміром звернувся до суду, при цьому рахунок, прийнятий судом як доказ розміру завданого йому збитку, позивачем страховику не подавався, що в сукупності свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог закону щодо повідомлення страховика про усі наявні в нього відомості, що підтверджують розмір заподіяної шкоди, внаслідок чого у страховика виникло право на збільшення строку прийняття рішення про стахову виплату, суд дійшов висновку про те, що за встановлених обставин не мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування з вини відповідача.

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» пені, трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичних розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 21627,78 грн. то судом встановлено наступне.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи, що розмір майнової шкоди завданої в результаті ДТП не перевищує ліміту відповідальності ПрАТ «СГ «ТАС» за Полісом АК/2455383, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичних розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 21627,78 грн. відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає за необіднє відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат пов`язаних із залученням експерта в розмірі 2265,00 грн. та проведення експертизи в розмірі 1700,00 грн., оскільки вказані вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами та суперечать ст.ст. 22, 29, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6100,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір № 135-ц від 18.06.2018 року про надання правової допомоги, копію квитанції від 26.06.2018 року, детальний опис виконаних робіт ( наданих послуг) від 01.04.2021 року.

Проте позивач не надав суду детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, що є підставою для відмови у стягнення з відповідача судових витрат, які пов`язані із наданням правничої допомоги.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 81, 137,174, 178, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 23, 979, 1167, 1194 ЦК України, ст. ст. 20,25, 29, 36 Закону України «Про страхування», ст. 36 Закону України «Пр о обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група» «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м. Київ, пр-кт. Перемоги 65, ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування в розмірі 2 413 ( дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 84 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (м. Київ, пр-кт. Перемоги 65, ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда