Провадження №2/523/1245/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Кащавцевої А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Журик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_4 30.10.2020р. звернувся до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП- ОСОБА_5 ) про відшкодування шкоди та просив стягнути з відповідача у відшкодування вартості викрадення частини майна належного йому автомобіля у розмірі 379 800,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником автомобіля марки «Lexus», модель «RX 300», 2018 року випуску р/н НОМЕР_1 (далі - автомобіль).

16.06.2020р. у вечері він залишив автомобіль на зберігання на платній автостоянці, яка належить ФОП- ОСОБА_5 . Проте, коли позивач прибув на автостоянку 17.06.2020р. о 08 год., на автомобілі були відсутні передні частини кузову: дві передні фари, передній бампер та решітка.

На думку позивача викрадення частини запчастин сталось на автостоянці, яка належить відповідачу з вини охоронців, які не забезпечили належний контроль за майном, прийнятим на зберігання.

Згідно висновку вартість матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля, пошкодженого в результаті протиправних дій третіх осіб, склала 381 702,50грн. На відновлення попереднього стану автомобіля позивачем було витрачено 379800,00грн., які він просить стягнути з відповідача.

Від ФОП- ОСОБА_5 та його представника до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнані з тих підстав, що в оренді у відповідача перебуває земельна ділянка на якій ним був облаштований платний майданчик для паркування. Крім місць для паркування на вказаній території також знаходиться кафе-бар, магазин пошиття чохлів на автомобілі та магазин з продажу запчастин до яких приїжджають відвідувачі, плата з яких не береться. На думку відповідача доступ на територію є вільний для інших осіб. Відповідач стверджує, що з кожним власником транспортного засобу укладається окремий письмовий договір на умовах якого надається окреме місце для паркування автомобіля з конкретним номером, який зазначається у перепустці. У разі прийняття під охорону автомобіль, з власником якого не укладається договір, охоронцями обов`язково видається квитанція про сплату послуг. Лише за таких умов автомобіль приймається під охорону. До журналу, який ведеться охоронцями вносяться всі транспортні засоби, які в`їжджають та виїжджають з території. Відповідач стверджує, що з позивачем не укладався договір зберігання, квитанція не видавалась, а отже договірні зобов`язання відповідача перед позивачем відсутні.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 06.11.2020р. провадження у справі було відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.03.2021р. було закрито підготовче провадження з призначення розгляду справи по суті за участю сторін.

В судовому засіданні 22.04.2021р. було визнано обов`язкову явку сторін по справі для дачі особистих пояснень. В зв`язку з чим судом було проголошено перерву до 19.05.2021р. В наступному судовому засіданні було проголошено перерву до 28.05.2021р. у зв`язку з неможливістю відтворити наданий суду в якості доказу відеозапис.

ІІІ. Позиції сторін.

В судому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просять задовольнити.

Відповідач та його представник вважали, що позовні вимоги є безпідставні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що на час завдання автомобілю позивача збитків на організованій ним парковці працювали з іспитовим строком охоронці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При цьому відповідач підтвердив, що у випадку перебування автомобіля позивача на земельній ділянці, яка була передана йому в оренду, він повинен нести відповідальність. Проте за його твердженнями автомобіль знаходився за межами земельної ділянки, на якій він організував паркінг.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «Lexus», модель «RX 300», 2018 року випуску р/н НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 (а.с.23-24).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_3 з 18.08.2009р. зареєстрований, як фізична особа підприємець, віднесений до ІІ групи платників податків з визначенням одним із видів господарської діяльності допоміжне обслуговування наземного транспорту (а.с.15,16).

Згідно договору оренди Т/1-02 від 01.02.2017р. ФОП ОСОБА_8 надав ФОП- ОСОБА_5 в термінове платне користування земельне покриття, площею 5500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

16.06.2020р. ОСОБА_4 залишив вказаний автомобіль на зберігання на платній автостоянці у ФОП- ОСОБА_5 за адресою: Комінтернівська сільська рада, вул. Ак. Сахарова №1. В подальшому, прибувши на автостоянку 17.06.2020 року о 08год. позивач виявив, що на автомобілі були відсутні передні частини кузову: дві передні фари, передній бампер та решітка.

ОСОБА_4 звернувся до Лиманського (Комінтернівського) відділу поліції ГУНП України в Одеській області із заявою про злочин, у якій йдеться мова про викрадення частини запчастин належного йому автомобіля в ніч 17.06.2020р. на території автостоянки за адресою: Комінтернівська сільська рада, вул. Ак. Сахарова №1. З цього приводу 02.07.2020р. внесені відомості до ЄРДР, що підтверджується витягом із кримінального провадження №0000006 (а.с.39).

Відповідно до копії журналу в`їзду-виїзду 16.06.2020р. о 17.20 год. зареєстровано в`їзд автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_3 (а.с.28).

Протоколом огляду місця події від 17.06.2020р., складеного слідчим СВ Лиманського ВП Антоновим С.В. встановлено, що автомобіль марки «Lexus», модель «RX 300», 2018 року випуску р/н НОМЕР_1 знаходиться на автостоянці за адресою: Комінтернівська сільська рада, вул. Ак. Сахарова №1, з відсутнім бампером, решіткою та фарами, розташований на відстані 29 метрів від входу-виходу в середину автостоянки. Також протоколом зафіксовано, що територія автостоянки огороджена парканом по всьому периметру, з організацією входу-виходу в одному місці з АДРЕСА_1 , через кам`яне приміщення охорони. (а.с.30-33).

Згідно фототаблиці до огляду місця події від 17.06.2020р. вбачається, що автомобіль марки «Lexus», р/н НОМЕР_1 знаходиться на огородженій території, поруч з іншими припаркованими транспортними засобами, з розібраною передньою частиною, відсутніми фарами, бампером та решіткою. Передня частина автомобіля знаходиться в напрямку в`їзду-виїзду автостоянки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив обставини зазначені ним у протоколі огляду місця події. Про крадіжку частини автомобіля було повідомлено на номер «102» охоронцем автостоянки. На місці складання протоколу він спілкувався з охоронцем автостоянки, який підтвердив, що вони за охорону беруть 25 грн. та записують автомобіль в журнал в`їзду-виїзду.

Згідно протоколу допиту свідка від 09.07.2020р., в межах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000006 охоронець ОСОБА_6 показав, що він дійсно працював на автостоянці охоронником. Автостоянка по периметру огороджена парканом. Контроль в`їзду-виїзду транспортних засобів на автостоянку здійснює диспетчер, шляхом внесення даних до журналу після проведення оплати за місця на стоянці. При цьому на стоянці є місця постійних клієнтів, які оплату вносять за місяць та за яким зберігаються постійні місця, а також з метою разового користування та сплатою платежів в розмірі 25,00грн. за добу. В ніч викрадення запчастин з автомобіля марки «Lexus», р/н НОМЕР_1 він перебував на зміні. В ніч була сильна злива та він не бачив підозрюваних у викрадені (а.с.45-47).

Протоколом допиту свідка від 09.07.2020р. в межах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000006 ОСОБА_7 показав, що він працював диспетчером на автостоянці по АДРЕСА_1 з жовтня 2019р. ОСОБА_7 підтвердив, що до його повноважень входило збір коштів за в`їзд на автостоянку, а також збір плати за місця для власників автомобілів, які є постійними клієнтами. Власник автомобіля «Lexus», модель «р/н НОМЕР_1 майже кожен день ставив автомобіль на стоянку на протязі місяця та постійно сплачував за охорону за одну добу про що він робив запис у журналі.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності за результатами проведення оцінки № 0807/20 від 24.07.2020р. вартість матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля, пошкодженого в результаті протиправних дій третіх осіб, склала 381 702,50грн. (а.с.51-80).

Згідно акту виконаних робіт №5 від 15.09.2020р., видане ФОП ОСОБА_10 , квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.09.2020р., на відновлення попереднього стану автомобіля ОСОБА_4 було витрачено 379800,00грн.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно частини першої статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частини першої статті 937 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно частини першої та другої статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Згідно зі статтею 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Пунктом 1 частини першої статті 951 ЦК України передбачено, що збитки, завдані поклажедавцеві втратою речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Як було встановлено судом та підтверджується матері лами справи ФОП ОСОБА_5 , як підприємець, отримавши в оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 організував та здійснює діяльність з надання послуг зберігання транспортних засобів. При цьому, судом враховується та підтверджується зібраними по справі доказами, що територія на якій надаються послуги автостоянки огороджена, в`їзд-виїзд організований в одному місці з облаштуванням шлагбаума, територія охороняється, як охоронцями так і за допомогою відеоспостереження, на території облаштовані місця для зберігання автомобілів, як під відкритим небом, так і з облаштуванням навісу. На в`їзді-виїзді встановлений шлагбаум та побудовано кам`яне приміщення для охорони і диспетчера, які цілодобово здійснюють обов`язки по зберіганню автомобілів. Все зазначене вище вказує на те, що пересічний споживач залишаючи транспортний засіб на автостоянці впевнений, що отримує послугу із зберігання транспортних засобів на постійній основі.

16.06.2020р. між позивачем та відповідачем був укладений договір зберігання за умовами якого ОСОБА_4 , як поклажодавець передав, а ФОП ОСОБА_5 , як зберігач, прийняв на зберігання транспортний засіб марки «Lexus», «р/н НОМЕР_1 за 25 грн. за добу. Факт укладання договору між сторонами по справі, у відповідність до вимог ч.1 ст.937 ЦК України, підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема журналом в`їзду-виїзду ТЗ з відміткою про прийняття на зберігання транспортного засобу 16.06.2020р., показаннями допитаних свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , диспетчера та охоронця автостоянки, покази яких не суперечать зібраним по справі доказам та доповнюють одне одного. Такі покази свідків судом оцінюються, як письмові докази, в силу ст.76,95 ЦПК України, та приймаються судом, так як стосуються предмету розгляду справи.

При цьому досліджені судом докази: схема розташування транспортних засобів на земельній ділянці, на якій відповідачем було облаштовано автостоянку, відеозапис спостереження в ніч з 16.06. на 17.06.2020р., фотознімки, намальована власноруч свідком ОСОБА_9 схема розташування ТЗ позивача (а.с.141), дають підстави стверджувати, що автомобіль позивача, в ніч викрадення частини запчастин, перебував на облаштованої ФОП ОСОБА_11 .

Таким чином, твердження відповідача, що автомобіль позивача перебував на території, що небула відведена йому за договором оренди та на якій було облаштовано стоянку, є неспроможні.

Отже, ФОП ОСОБА_5 , як зберігач, допустивши втрату прийнятого на зберігання автомобіля належного на праві власності позивачу, згідно з пунктом 1 частини першої статті 951 ЦК України, повинен відшкодувати збитки, завдані майну позивача, у розмірі їх вартості.

Посилання відповідача та його представника, що на вказаній території ФОП ОСОБА_3 було облаштовано майданчик паркування суд відхиляє, оскільки автостоянка не відповідає вимогам майданчика для паркування, визначених Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1342. Так, п.14 вказаних Правил передбачено, що відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування. Спеціально обладнані майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та дорожньою розміткою (п.15). На спеціально обладнаних майданчиках для платного паркування обов`язково повинні бути встановлені автоматичні в`їзні та виїзні термінали (п.16). Згідно п. 21 Правил на майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про: оператора (найменування, адреса, контактні телефони); вартість послуг за користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати. Всі зазначені вище обов`язкові риси для майданчиків для паркування відсутні на облаштованій відповідачем автостоянці для зберігання транспортних засобів.

Є безґрунтовні посилання відповідача на надану ним схему території, яка знаходиться у нього в оренді, оскільки з вказаної схеми не можливо визначити час її виготовлення, а як наслідок переконатися в тому, що така схема існувала на час завдання збитків позивачу. Така схема не має розмірів та прив`язки до об`єктів розташованих на земельній ділянці. Така схема не є додатком до договору оренди Т/1-02 від 01.02.2017р. укладеного між ФОП- ОСОБА_12 та ФОП- ОСОБА_5 . За таких обставин суд не приймає до уваги таку схему, якою заперечувалось місце розташування автомобіля позивача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про доведеність пред`явлених позовних вимог та захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, шляхом відшкодування завданої матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 379 800,00грн.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 3798,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

В рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (іпн. НОМЕР_5 ) 379800 (триста сімдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень 00 коп., судові витрати в розмірі 3798,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 червня 2021р.

Суддя