СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4689/15-ц

пр. № 2/759/19/21

30 березня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: П`ятничук І.В.,

за участю секретаря судових засідань Марус А.О.,

представника позивача Спасун О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Фірма «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-позивач) звернулася до Святошинського районного в м. Києві суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території № НОМЕР_1 ж/Ч2а-08 від 01.11.2008 р. укладеного між Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 , позивач зобов`язаний надавати основні та додаткові послуги з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 , в свою чергу відповідач зобов`заний прийняти надані позивачем послуги та щомісячно оплачувати їх повністю в термін до 10 числа наступного місяця, при цьому вартість послуг зазначається в рахунку, який надається позивачем відповідачу щомісячно і є одночасно актом виконаних робіт. В період за січень 2009 р. по вересень 2011 р. позивачем було виставлено відповідачу для оплати рахунки за надані послуги в розмірі 26751 грн. 44 коп. В свою чергу відповідач частково здійснив оплату наданих послуг на суму 1512 грн. 24 коп. Станом на 26.09.2011 р. заборгованість відповідача перед позивачем становитть 25239 грн. 20 коп. 17.06.2011 р. відповідачем отримано попередження з вимогою про сплату заборгованості за спожиті послуги, однак вказана вимога залишена без задоволення. В жовтні 2011 р. фірма «Т.М.М.» - ТОВ звернулось до Святошинського районного суду м.Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово- комунальних послуг в розмірі 25239 грн. 20 коп. за період з січня 2009 р по вересень 2011 р. 09 липня 2012 р. Святошинським районним судом м.Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 25239 грн. 20 коп. Згідно заяви відповідача від 02.11.2012 р. судовий наказ було скасовано ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.03.2013 р. Відповідач є власником кватири АДРЕСА_1 . тому позивач вимушний звернутись до суду з вказаним позовом до відповідача та посилаючись на ст.ст. 322,525,526,527,625,629 ЦК України, ст. 151 ЖК України, ст.ст. 16, 20, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» просили заявлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ від 27.03.2015 року дана позовна заява передана до розгляду судді Лук`яненко Л.М.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 30.03.2015 р. відкрито провадження по даній справі. ( а.с. 71)

20.05.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою щодо застосування строків позовної давності. ( а.с. 87)

26.06.2015 р. ОСОБА_1 подано до суду заперечення проти позвної заяви про стягнення заборгованості ( а.с. 91).

09 грудня 2015 року відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Фірми "Т.М.М." - ТОВ про визнання відсутності права балансоутримування багатоквартиного будинку та визнання недійсним договору. ( а.с. 119)

У зв`язку з закінченням повноважень судді Лук`яненко Л.М. 11.10.2016 року згідно автоматизованої системи документообігу вказану справу передано в провадження судді Семанівої Ю.В. ( а.с. 122, 124).

У зв`язку з відпусткою пов`язаною з вагітністю та пологами судді Войтенко Ю.В. (Семанівої Ю.В.), згідно автоматизованої системи документообігу вказану справу 17.08.2017 р. передано в провадження судді П`ятничук І.В. ( а.с. 129, 130).

Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року справу ун.№ 759/9229/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, Київської міської державної адміністрації про визнання відсутності права балансоутримування багатоквартирного будинку та визнання недійсним договору залишено без розгляду. Вказана ухвала набрало законної сили 06 грудня 2018 року. ( а.с. 133-138)

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 12 червня 2019 р. поновлено провадження за вказаним позовом. ( а.с. 139).

Відповідно до ухвали від 11.11.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду ( а.с. 167).

13.11.2019 р. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі. ( а.с. 170).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2019 р. відмовлено в відуритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а.с. 174-175).

22.12.2019 р. ОСОБА_1 подано касаційну скргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22.11.2019 р. ( а.с. 194-195).

Ухвалою Верховного суду від 07.10.2020 р. закрито касаційне провадження у вказаній справі ( а.с. 222-223).

01.06.2020 р. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі ( 225-227).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.12.2020 р. вказану апеляційну скаргу повенуто апелянту ( а.с. 1-2 т.с. 2).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити вказуючи на те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, а також вважав заявлені позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами дарування часток квартири. (а.с. 51-54)

01.11.2008р. між фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 був укладений договір № 254ж/Ч2а-08, згідно умов якого відповідач зобов`язаний прийняти надані позивачем послуги та щомісячно оплачувати їх повністю в термін до 10 числа наступного місяця, при цьому вартість послуг зазначається в рахунку, який надається позивачем відповідачу щомісячно і є одночасно актом виконаних робіт.

Згідно до акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта, будинку, споруди було введено в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 36-37, т.с. 2).

Ленінградською районною державною адміністрацією м.Києва видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 17.06.1997 р. ( а.с. 42 т.с. 2).

Як вказує позивач, згідно розрахунку боргу за надані житлово-комунальні послуги загальна заборгованість відповідача станом на 26.09.2011 р. перед позивачем становитть 25239 грн. 20 коп.

17.06.2011 р. відповідачем отримано попередження з вимогою про сплату заборгованості за спожиті послуги, однак вказана вимога залишена без задоволення.

В поданій до суду 20.05.2015 р. заяві ОСОБА_1 просив суд про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Щодо вказаної заяви слід зазначити наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 липня 2012 р. Святошинським районним судом м.Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 25239 грн. 20 коп.

Згідно заяви відповідача від 02.11.2012 р. судовий наказ було скасовано ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.03.2013 р.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 0707.2020 року у справі № 712/8916/17, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість у відповідача виникла за період з січня 2009 р.

З заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості позивач звернувся 24.11.2011 р. що вказує на те, що строк позовної давності позивачем пропущено не було.

09 липня 2012 р. Святошинським районним судом м.Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 25239 грн. 20 коп.

Згідно заяви відповідача від 02.11.2012 р. судовий наказ було скасовано ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.03.2013 р.

Та з відповідною позовною заявою позивач звернувся до суду 26.03.2015 р.

Враховуючи наведене, суд вважає що заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості слід зазначити наступне.

Як вказує позивач, згідно розрахунку боргу за надані житлово-комунальні послуги загальна заборгованість відповідача станом на 26.09.2011 р. перед позивачем становитть 25239 грн. 20 коп.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази, суд вважає правильним зауважити те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України)

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, при оцінці судом доказів, наданих сторонами, має бути перевірено їх належність (ст.77 ЦПК України), допустимість (ст.78 ЦПК України), достовірність (ст.79 ЦПК України) та достатність (ст.80 ЦПК України).

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 01.11.2008р. між фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та ОСОБА_1 був укладений договір № 254ж/Ч2а-08, згідно умов якого відповідач зобов`язаний прийняти надані позивачем послуги та щомісячно оплачувати їх повністю в термін до 10 числа наступного місяця, при цьому вартість послуг зазначається в рахунку, який надається позивачем відповідачу щомісячно і є одночасно актом виконаних робіт.

Згідно наданого суду позивачем розрахунку загальна заборгованість відповідача станом на 26.09.2011 р. перед позивачем становитть 25239 грн. 20 коп.

Однак, з наданого суду розрахунку вбачається, що позивачем нараховано заборгованість за січень 2009 р. в розмірі 5510 грн. 35 коп. тоді як за лютий 2009 р. нараховано 943 грн. 48 коп., березень 2009 р. в розмірі 1108 грн. 56 коп.

В судовому засіданні представником позивача не надано пояснень які саме послуги надано відповідачу за січень 2009 р., та чому за вказаний період нараховано саме вказану суму - 5510 грн. 35 коп.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з лОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2009 р. по вересень 2011 р. у розмірі- 19728 ( дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривнь 85 коп.

Судовий збір в розмірі 252 грн. 40 коп. на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю повернути за рахунок держави, з вррахуванням того, що відповідач є інвалідом 2 групи, а віддтак відопвідно до ЗУ «Про судовий збір» є звільненим від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 322, 525, 526 ЦК України, 151, 162, 179 ЖК УРСР, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 141, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі - 19728 ( дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривнь 85 коп.

Судовий збір в розмірі 252 грн. 40 коп. на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю повернути за рахунок держави.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: Фірма «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, , адреса: м.Київ, вул.Провіантська, 3.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зар. АДРЕСА_3

Суддя: І.В. П`ятничук