Ухвала

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 464/5767/19

провадження № 61-468ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, третя особа - ОСОБА_1 , про звільнення майна з-під податкової застави,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило звільнити з-під податкової застави транспортні засоби, які належать на праві власності ОСОБА_1 та передані нею в заставу АТ «Креді Агріколь Банк», а саме: Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Позов АТ «Креді Агріколь Банк» мотивовано тим, що 26 грудня 2012 року між ним і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 48/12-АС, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1 111 559,40 грн. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 26 грудня 2012 року та 05 лютого 2013 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і ОСОБА_1 були укладені договори застави вищевказаних транспортних засобів № 48/12-PL та № 48/12-PLІ. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу. Рішенням Господарського суду Львівської області від 17 червня 2014 року позов АТ «Креді Агріколь Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. На підставі рішення начальника Державної податкової інспекції в Сихівському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області Сас Р. І. від 23 липня 2014 року № 8993 про опис майна в податкову заставу та акта опису майна від 24 липня 2014 року № 13 взято в податкову заставу вищевказані транспортні засоби, що перебувають у заставі банку. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 04 березня 2016 року у справі № 464/6008/15-ц звільнено з-під арешту, знято заборону на відчуження та вилучено транспортні засоби з-під податкової застави. Вказаним рішенням суду було встановлено незаконність взяття майна боржника ОСОБА_1 в податкову заставу, виходячи з того, що транспортні засоби перебувають у заставі АТ «Креді Агріколь Банк» і така податкова застава порушує права заставодержателя. Вказане судове рішення було виконане шляхом припинення податкової застави. 20 серпня 2019 року реєстратором Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області Гроцькою В. А. незаконно накладено податкову заставу на все майно ОСОБА_1 , включаючи транспортні засоби, які перебувають у заставі банку. 09 вересня 2019 року банк звернувся із заявою про негайне зняття податкової застави, однак отримав відповідь Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про відмову у знятті застави. Такими діями відповідач порушив права заставодержателя і норми Податкового кодексу України, у зв`язку з чим майно, яке перебуває у заставі банку, підлягає звільненню з-під податкової застави. Договори застави рухомого майна та заборони на відчуження такого зареєстровані у 2012 та 2013 роках, а податкова застава прийнята відповідачем 20 серпня 2019 року, відтак банк має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Крім того, рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 березня 2016 року у справі № 464/6008/15-ц має преюдиційне значення, оскільки в ньому брали участь ті ж самі особи, встановлювалася незаконність взяття того ж майна в податкову заставу на підставі того ж рішення про опис майна у податкову заставу.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року позов задоволено. Постановлено звільнити з-під податкової застави транспортні засоби, що належать на праві власності ОСОБА_1 та передані останньою у заставу АТ «Креді Агріколь Банк», а саме: Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Renault Master, фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року (повний текст якої складено 10 листопада 2020 року) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року - без змін.

05 січня 2020 року Головне управління Державної податкової служби у Львівській області подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є звільнення майна з-під податкової застави.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому Верховний Судом взято до уваги такі обставини. Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом за податком на доходи фізичних осіб на суму 104 480,73 грн. Тобто дії заявника щодо передання майна у податкову заставу, у зв`язку з якими виник спір, пов`язані з несплатою ОСОБА_1 цієї суми. Вказана сума податкового боргу не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). Касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Львівській області не містить доводів, які свідчили б про необхідність перегляду цієї справи в касаційному порядку, зокрема: не наведено аргументів, що стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; не вказано про застосування судами попередніх інстанцій норм права без врахування висновку щодо їх застосування у спірних правовідносинах; не зазначено інших обставин на підтвердження необхідності перегляду справи в касаційному порядку (виняткове значення чи значний суспільний інтерес).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про відстрочення сплати судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, третя особа - ОСОБА_1 , про звільнення майна з-під податкової застави.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко