№ 404/2722/12
№ 6/207/14/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське заяву представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Таран Р.М. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.05.2016 року задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

13.02.2020 року представник акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Таран Р.М. звернувся до суду з заявою, в якій просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в обґрунтування поважності пропущення строку посилається на те, що виконавчий документ № 404/2722/12 за позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська видав лише 28.01.2020 року, а отже строк для пред`явлення в ВДВС пропущений.

У судове засідання представник акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Таран Р.М. не з`явився, надав суду заяву, в якій просив заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання розглядати без його участі.

Представник боржника Порядков В.Б. у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся особистою розпискою, яка знаходиться в матеріалах даної цивільної справи. Надав суду заяву, в якій просив заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання розглядати без його участі та без участі його довірителя боржника по даній справі ОСОБА_1 . Окрім цього представником боржника по справі ОСОБА_3 надано суду відзив, в якому він просив відмовити АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що при ухваленні рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.05.2016 року в судовому засіданні був присутній представник банку ОСОБА_4 . Отже, стягувач знав про існування рішення суду, яким позовну заяву позивача було задоволено у повному обсязі. Суд не був зобов`язаний направляти виконавчі листи на адресу Банку, оскільки вони видаються за заявою сторони у справі. Банк з відповідною заявою звернувся лише у 2020 році.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява стягувача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З аналізу ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення та має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч. 2 ст. 433 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що 04.08.2017 року до канцелярії Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська надійшла заява від представника ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу виконавчого листа по цивільній справі №404/2722/12 (ар.с.166).

Разом з цим матеріалами справи підтверджується той факт, що представник акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Таран Р.М. отримав 3 виконавчі листи лише 28.01.2020 року, що підтверджується його особистою розпискою (ар.с.165), окрім цього це підтверджується також виконавчим листом, де зазначено дату видачі виконавчого листа 28.01.2020 року (ар.с.176-177).

Таким чином, заявник не пред`явив виконавчий лист до виконання у визначений строк, оскільки виконавчий лист по зазначеній справі було отримано після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (і це відбулося не з вини АТ КБ «Приватбанк», а через несвоєчасну видачу виконавчого листа саме судом).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що Банк з заявою про видачу виконавчого листа по цивільній справі №404/2722/12 звернувся лише у 2020 році, оскільки це спростовується дослідженими у суовому засіданні матеріалами цивільної справи №404/2722/12, та як на ар.с.166 знаходиться заява представника ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу виконавчого листа.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони в кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно- правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, як уже зазначалось, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, то суд, вирішуючи дане питання відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Тлумачення ч. І ст. 6 вказаної Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяний шкоди одній із сторін.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що рішення залишається невиконаним, представник акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» отримав 3 виконавчі листи лише 28.01.2020 року, суд вважає правильним визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання та задовольнити заяву ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст. 433 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Таран Р.М. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Поновити стягувачу пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа по справі № 404/2722/12 провадження № 2/207/4/16 від 25.05.2016 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 28.01.2020 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко