Постанова

Іменем України

01 червня 2021 року

м. Київ

справа № 2-3233-1/08

провадження № 61-19291св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт»,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит»,

боржники: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Алтекс», приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року у складі судді Петренко Н. О. та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 рокуу складі колегії суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником у справі за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства«Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» (далі - ПрАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика»), ТОВ «Алтекс» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 07 листопада 2019 року між ТОВ «ФК «Горизонт» та ПАТ «Фінанси та Кредит» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив ТОВ «ФК «Горизонт» належні йому права вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань, сплати грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій за договором про відновлювальну кредитну лінію

№ 23-01-07, укладеного 11 квітня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та «ТОВ «Алтекс», поручителями за яким виступають ОСОБА_1 та ПрАТ «Наукове-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» відповідно до договорів поруки від 11 квітня 2007 року, у зв`язку з чим просив замінити сторону стягувача.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «ФК «Горизонт» у справі № 2-3233-1/08 за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління «Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ПрАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика», ТОВ «Алтекс» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 23-01-07 від 11 квітня 2007 року.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між ТОВ «ФК «Горизонт» та ПАТ «Фінанси та Кредит» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив ТОВ «ФК «Горизонт» належні йому права вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань, сплати грошових коштів, сплати процентів, штрафних санкцій за договором про відновлювальну кредитну лінію № 23-01-07, укладеного 11 квітня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Алтекс», поручителями за яким виступають ОСОБА_1 та ПрАТ «Наукове-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика» відповідно до договорів поруки від 11 квітня 2007 року, то суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Горизонт» є новим кредитором у зобов`язані і заява про заміну стягувача у справі підлягає задоволенню.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

26 грудня 2020 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, з урахування уточненої редакції касаційної скарги, просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від

03 грудня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «ФК «Горизонт» не було подано належним чином оформлених доказів набуття прав кредитора за основними договорами та договором поруки, укладеного між банком та нею, крім того кредитором не було належним чином повідомлено його про відступлення права вимоги за цими договорами. Також посилається на те, що будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень на виконання вказаного судового рішення відсутні, і заявником не було доведено наявності заборгованості ОСОБА_2 перед банком, а рішення суду про стягнення заборгованості було фактично виконане боржниками

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Святошинського районного суду міста Києва.

25 лютого 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 травня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ПрАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалещинська біофабрика», ТОВ «Алтекс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 244,37 грн, судовий збір у розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2009 року вказане рішення суду залишено без змін.

Відповідно до постанови головного державного виконавця від 25 червня 2010 року ВП № 16962220 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-377-1, виданого 01 грудня 2009 року, оскільки в ході примусового виконання виконавчого документа майна боржника, яке б підлягло опису та вилученню в рахунок погашення боргу, виявлено не було.

Постановою старшого державного виконавця Федоренко А. М. ВП № 16957069 було повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення та вжиті заходи щодо виявлення такого майна виявились безрезультатними. Борг частково сплачено у розмірі

71 290,32 грн.

Постановою старшого державного виконавця Кожина Н. В. ВП № 17066459 було повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки майна в межах Святошинського району на яке можливо стягнення немає згідно відповіді БТІ

м. Києва за боржником зареєстровано 78/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1 яке по територіальній дислокації відноситься до ВДВС Солом`янського РУЮ у міста Києва.

Відповідно до меморіального ордеру від 24 липня 2012 року ПрАТ «Науково-виробниче агропідприємство «Новогалешинська Біофабрика» здійснено примусове списання за в/л 2-377-1 від 01 грудня 2009 року списано 19 399,00 грн.

07 листопада 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Горизонт» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Горизонт» набуло право вимоги за кредитними договорами.

З витягу з додатку № 1, 2 до договору про відступлення прав вимоги від

07 листопада 2019 року вбачається, що право вимоги за кредитним договором

№ 23-01-07 перейшло до ТОВ «ФК «Горизонт».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, така заміна в результаті відступлення права вимоги (цесія) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження

у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути, зокрема, правочини щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва в матеріальному праві. При цьому в матеріальному праві виділяють універсальне та сингулярне правонаступництво. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона переуступає правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав та обов`язків, що переходять до правонаступника. Матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним. Процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи. Процесуальне правонаступництво настає після оформлення матеріального правонаступництва. Правонаступник повинен пред`явити до суду докази, які підтверджували б правонаступництво в матеріальному праві (свідоцтво про право власності, документ про реорганізацію юридичної особи, переуступний напис), а суд виносить ухвалу про те, що правонаступник замінив у спірних правовідносинах сторону, що вибула. Отже, підставою для виникнення процесуального правонаступництва є матеріальне правонаступництво або інша заміна осіб у матеріальних правовідносинах.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу (частина перша статті 442 ЦПК України).

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки

в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише

у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк

з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі № 725/3121/20 (провадження № 61-18467св20).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, є аналогічними доводам, викладеним у апеляційній скарзі, яким судом апеляційної інстанції надана належна правова оцінка, зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська