ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року

м. Харків

Справа №638/16589/17

Провадження №22-ц/818/2899/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

секретаря: Кучер Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою адвоката Авілової Олени Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковальової Євгенії Сергіївни,

за апеляційною скаргою адвоката Марченко Олесі Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2019 року, постановлену суддею Семіряд І.В.,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2019 року скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Авілової Олени Михайлівни на дії державного виконавця задоволено.Визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. щодо прийняття до провадження виконавчих листів поданих стягувачем ОСОБА_2 та відкриття виконавчих проваджень - неправомірними.

Скасовано постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальової Є.С. про відкриття виконавчого провадження від 27.06.2019 за ВП № 59427337 та від 27.06.2019 за ВП № 59427381.

Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальову Є.С. повернути стягувачу ОСОБА_2 без виконання виконавчі листи, видані Дзержинським районним судом м. Харкова 20.06.2019 року № 638/16589/17.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем неправомірно було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, оскільки виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

В апеляційній скарзі адвокат Марченко О. П., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Зазначає, що виконавчі листи було пред`явлено до відповідного органу державної виконавчої служби за місцем останнього відомого стягувачеві місця проживання боржника, про що було вказано у заявах про примусове виконання рішення суду. У державного виконавця у проміжок часу між пред`явленням йому виконавчого документа до виконання та прийняттям рішення про відкриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачеві відсутні повноваження здійснювати пошук відомостей та/або перевіряти фактичне місце проживання чи перебування боржника. У державного виконавця були відсутні копії сторінок паспорту, на які посилається суд. Тобто, державний виконавець не аналізував та не мав можливості проаналізувати той доказ, якого у нього не було та не могло бути у розпорядженні, але який суд прийняв до уваги як достатній та допустимий доказ неправомірності дій державного виконавця. У своїй скарзі скаржник не довів у чому полягало втручання у його права відкриття виконавчих проваджень щодо здійснення примусового стягнення аліментів на його дітей у Шевченківському відділі ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Авілова О. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення. а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга не містить доводів, які б були підставою для її скасування.

Від інших учасників справи відзивів до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей: стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей по 1600 на двох дітей та по 1300 на одну дитину, стягнуто судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. на користь держави. Рішення набрало законної сили 14.05.2019. Позивачем отримано виконавчі листи.

27.06.2019 в провадження старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковальової Є.С. надійшли виконавчі листи № 638/16589/17, видані Дзержинським районним судом міста Харкова 20.06.2019.

27.06.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковальовою Є.С. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 59427337 та ВП № 59427381.

Згідно з копією паспорту громадянина України ОСОБА_1 зазначено місце реєстрації боржника: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження повинно здійснюватися з дотриманням засад верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, що унеможливлює вчинення виконавчих дій, обумовлених не законом, а припущеннями та презумпція.

Згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відкриття виконавчого провадження з порушенням правил місця виконання рішення має наслідком порушення прав сторін, оскільки призводить до штучного збільшення витрат виконавчого провадження внаслідок віддаленості місцезнаходження органу чи особи, які здійснюють примусове виконання судового рішення, й безпосереднього місця вчинення виконавчих дій, що визначається місцем проживання, перебування боржника або місцезнаходженням його майна. Крім того, виконання судового рішення не за місцезнаходженням майна боржника або його місцем проживання ускладнює процес виконання та може призводити до порушення строків виконання судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У виконавчому листі № 638/16589/17, виданому Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , вказано місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять доказів про проживання/перебування боржника за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, державний виконавецьШевченківського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, отримавши заяви ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду й за відсутності підтвердженої інформації про місце проживання/перебування боржника на території Шевченківського району, не мала підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки місце проживання боржника знаходилося у Дергачівському районі Харківської області, а інформація про проживання боржника у Шевченківському районі відсутня, та зобов`язана була повернути виконавчий лист стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримано лист про розрахунок аліментів від Шевченківського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області 19 липня 2021 року, зі скаргою його представник звернулась 28 липня 2021 року, тобто у передбачений законом строк.

Інші аргументи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Марченко Олесі Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 4 червня 2021 року