ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4948/21 Справа № 202/5225/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, зміну порядку та способу сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, зміну порядку та способу сплати аліментів, мотивуючи його тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року по справі №199/12134/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення з 12 листопада 2013 року до повноліття дитини.

Зазначала, що відповідач ухиляється від сплати аліментів у зв`язку з чим, згідно з довідкою-розрахунком, виданою Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за виконавчим документом №2-199/634/14 від 11 березня 2014 року, відповідач станом на 31 липня 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 55 571,03 грн.

Отже, вважає, що вона має право на стягнення з відповідача вказаної заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з настання прострочення по дату подання позову, що з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України складає 69 648,18 грн.

Крім того, посилаючись на підвищення цін, вважає, що аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісяця є недостатніми для забезпечення належного розвитку дитини, тому просила змінити спосіб сплати аліментів на 1/4 частку від усіх видів його доходів.

У зв`язку з наведеним просила суд першої інстанції ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 55 571,03 грн., пеню за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 69 648,18 грн. та суму пені за весь період протягом якого буде здійснюватися розгляд справи до винесення судового рішення, а також змінити порядок та спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходів ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплачені аліментні зобов`язання у розмірі 17 931,27 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції здійснено невірний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів та помилково вирішено про відсутність підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів, мотивуючи рішення відсутністю підстав для збільшення розміру сплачуваних аліментів, в той час як дійсною вимогою позову була саме зміна способу сплати аліментів, яка проводиться лише за позовною заявою того з батьків, з ким проживає дитина, та інших умов для такої зміни законом не встановлено. Крім того, посилаючись на умисне невиконання боржником рішення суду щодо стягнення аліментів, вважає, що на її користь має бути стягнута відповідна заборгованість.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач по справі не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідо з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Зважаючи на те, що даний спір про стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги у даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення скасувати в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року по справі №199/12134/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1 000 грн., починаючи стягнення з 12 листопада 2013 року до повноліття дитини.

Відповідач від сплати аліментів ухиляється.

Згідно з довідкою-розрахунком, виданою Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за виконавчим документом №2-199/634/14 від 11 березня 2014 року, відповідач станом на 31 липня 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 55 571,03 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок позивача про стягнення пені в розмірі 69 648,18 грн. зроблений з невірним застосуванням норм матеріального права та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим судом наведено власний розрахунок пені за період з березня 2015 року по липень 2020 року, яка склала 17 931,27 грн.

Відмовляючи в позові в частині зміни порядку та способу стягнення аліментів, суд виходив з того, що зміна способу стягнення аліментів і зміна визначеного раніше розміру аліментів є різними правовими інститутами, в той же час взаємопов`язаними, при цьому зміна способу стягнення аліментів тягне за собою зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів, таким чином ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, мала на увазі саме зміну розміру раніше стягуваних аліментів через зміну способу їх стягнення, що вбачається з підстав позову, зазначених позивачем. В той час як підстави для збільшення аліментів на утримання дитини відсутні.

Крім того, посилаючись на те, що суд вирішує питання стягнення заборгованості за аліментами лише в разі спору про її розмір, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», при цьому задоволення цієї вимоги призведе до фактичного подвійного стягнення заборгованості по аліментам, в задоволенні вказаної вимоги суд першої інстанції відмовив.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 187 цього Кодексу передбачено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями статті 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Отже, заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду в разі, коли аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

У свою чергу, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до частини 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції спір щодо розміру заборгованості по аліментам відсутній, сторони розмір нарахованої державним виконавцем заборгованості не оспорюють.

Тому за відсутності такого спору заборгованість повинна стягуватися державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду, повторному стягненню не підлягають, а тому заборгованість відповідача по аліментам підлягає стягненню з нього в порядку виконавчого провадження, а не шляхом повторного судового стягнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по аліментам, що утворилася під час виконавчого провадження.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши обставини справи, погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позивача в частині зміни порядку і способу стягнення аліментів з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст.ст.183,184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

У позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для повного утримання дитини. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

Установивши, що відповідач непрацевлаштований, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).

Суд першої інстанції розглянув вказану позовну вимогу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих позивачем доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміну способу стягнення аліментів визначає той з батьків, з ким проживає дитина, не заслуговують на увагу, оскільки право визначення способу стягнення аліментів належить виключно суду.

В той же час колегія судів апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта щодо неправильного обрахування судом першої інстанції розміру заборгованості та вважає за необхідне в цій частині рішення суду скасувати та ухвалити нове з огляду на наступне.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2015 року по липень 2020 року включно та за весь період протягом якого буде здійснюватися розгляд справи до винесення судом рішення.

В той же час, суд першої інстанції, здійснив розрахунок виходячи з формули, викладеній в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, розрахував пеню за наступною формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість.

Загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги доводи приведені в апеляційній скарзі в частині невірного розрахунку здійсненого судом першої інстанції та вважає за необхідне самостійно здійснити розрахунок пені за несплату аліментів на утримання дитини з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%), що становитиме:

- за березень 2015 року 3 309,53 грн. х 1% х 2 253 = 74 563,71 грн.

- за квітень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 223 = 22 230 грн.

- за травень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 192 = 21 920 грн.

- за червень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 162 = 21 620 грн.

- за липень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 131 = 21 310 грн.

- за серпень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 100 = 21 000 грн.

- за вересень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 070 = 20 700 грн.

- за жовтень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 2 039 = 20 390 грн.

- за листопад 2015 року - 1 000 грн. х 1% х 2 009 = 20 090 грн.

- за грудень 2015 року 1 000 грн. х 1% х 1 978 = 19 780 грн.

- за січень 2016 року 1 000 грн. х 1% х 1 947 = 19 470 грн.

- за лютий 2016 року - 1 000 грн. х 1% х 1 918 = 19 180 грн.

- за березень 2016 року - 1 000 грн. х 1% х 1 887 = 18 870 грн.

- за квітень 2016 року - 1 000 грн. х 1% х 1 857 = 18 570 грн.

- за травень 2016 року 1 000 грн. х 1% х 1 826 = 18 260 грн.

- за червень 2016 року -1 000 грн. х 1% х 1 796 = 17 960 грн.

- за липень 2016 року 1 000 грн. х 1% х 1 765 = 17 650 грн.

- за серпень 2016 року 1 000 грн. х 1% х 1 734 = 17 340 грн.

- за вересень 2016 року 1 000 грн. х 1% х 1 704 = 17 040 грн.

- за жовтень 2016 року -1 000 грн. х 1% х 1 673 = 16 730 грн.

- за листопад 2016 року -1 000 грн. х 1% х 1 643 = 16 430 грн.

- за грудень 2016 року -1 000 грн. х 1% х 1 612 = 16 120 грн.

- за січень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 581 = 15 810 грн.

- за лютий 2017 року -1 000 грн. х 1% х 1 553 = 15 530 грн.

- за березень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 522 = 15 220 грн.

- за квітень 2017 року -1 000 грн. х 1% х 1 492 = 14 920 грн.

- за травень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 461 = 14 610 грн.

- за червень 2017 року -1 000 грн. х 1% х 1 431 = 14 310 грн.

- за липень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 400 = 14 000 грн.

- за серпень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 369 = 13 690 грн.

- за вересень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 339 = 13 390 грн.

- за жовтень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 308 = 13 800 грн.

- за листопад 2017 року -1 000 грн. х 1% х 1 278 = 12 780 грн.

- за грудень 2017 року 1 000 грн. х 1% х 1 247 = 12 470 грн.

- за січень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 216 = 12 160 грн.

- за лютий 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 188 =11 880 грн.

- за березень 2018 року - 1 000 грн. х 1% х 1 157 = 11 570 грн.

- за квітень 2018 року - 1 000 грн. х 1% х 1 127 = 11 270 грн.

- за травень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 096 = 10 960 грн.

- за червень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 066 = 10 660 грн.

- за липень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 035 = 10 350 грн.

- за серпень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 1 004 = 10 040 грн.

- за вересень 2018 року -1 000 грн. х 1% х 974 = 9 740 грн.

- за жовтень 2018 року 1 000 грн. х 1% х 943 = 9 430 грн.

- за листопад 2018 року -1 000 грн. х 1% х 913 = 9 130 грн.

- за грудень 2018 року 1 013,5 грн. х 1% х 882 = 8 939,07 грн.

- за січень 2019 року - 1 013,5 грн. х 1% х 851 = 8 624,89 грн.

- за лютий 2019 року 1 013,5 грн. х 1% х 823 = 8 341,11 грн.

- за березень 2019 року 1 013,5 грн. х 1% х 792 = 8 026,92 грн.

- за квітень 2019 року - 1 013,5 грн. х 1% х 762 = 7 722,87 грн.

- за травень 2019 року 1 013,5 грн. х 1% х 731 = 7408,69 грн.

- за червень 2019 року 1 013,5 грн. х 1% х 701 = 7104,64 грн.

- за липень 2019 року 1 059 грн. х 1% х 670 = 7095,3 грн.

- за серпень 2019 року - 0 грн.

- за вересень 2019 року - 0 грн.

- за жовтень 2019 року - 59 грн. х 1% х 578 = 341,02 грн.

- за листопад 2019 року - 59 грн. х 1% х 548 = 305,03 грн.

- за грудень 2019 року -1 109 грн. х 1% х 517 = 5733,53 грн.

- за січень 2020 року - 0 грн.

- за лютий 2020 року - 109 грн. х 1% х 457 = 498,13 грн.

- за березень 2020 року -1 109 грн. х 1% х 426 = 4 724,34 грн.

- за квітень 2020 року - 1 109 грн. х 1% х 396 = 4 391,64 грн.

- за травень 2020 року - 0 грн.

- за червень 2020 року 1 109 грн. х 1% х 335 = 3 715,15 грн.

- за липень 2020 року 1 109 грн. х 1% х 304 = 3 371,36 грн., а всього 841 506,98 грн.

Таким чином заборгованість відповідача за прострочення сплати аліментів станом на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції становить 841 506,98 грн. згідно з розрахунком наведеним вище.

Оскільки, відповідно до вимог частини 1 статті 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня за прострочення зі сплати аліментних платежів в розмірі 55 571,03 грн.

При визначенні саме такого розміру пені колегія суддів бере до уваги долучену позивачем до позовної заяви довідку-розрахунок, видану Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за виконавчим документом № 2-199/634/14 від 11 березня 2014 року, відповідно до якої заборгованість відповідача зі сплати аліментів на 31 липня 2020 року становить саме 55 571,03 грн.

Підстави стягнення з відповідача на користь позивача пені, нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів в більшому розмірі, зокрема в розмірі 69 648,18 грн., на яку посилається позивач в своєму позові та апеляційній скарзі відсутні, оскільки докази збільшення розміру відповідної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період нарахування заборгованості з березня 2015 року по липень 2020 року станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 55 571,03 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року року в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2015 року по липень 2020 року у розмірі 55 571 (п`ятдесят п`ять п`ятсот сімдесят одну) грн. 03 коп.

В іншій частині заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.