У х в а л а

Іменем України

01 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 761/12112/19-ц

провадження № 61-19175 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі

323 500 грн, проценти за користування у розмірі 17 096 грн 75 коп., інфляційні збитки у розмірі 65 249 грн 95 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнано неподаною та повернуто особі, яка

її подала.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року скасовано. Передано справу № 761/12112/19 до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (провадження

№ 61-3682св20).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надати оригінал апеляційної скарги з додатками для відповідної кількості учасників у справі

та докази, що підтверджують сплату судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення або відстрочення сплати судового збору відмовлено, продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 18 червня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року заяву

ОСОБА_1 про зменшення судового збору залишено без розгляду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду

від 18 листопада 2020 року (касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року визнано неподаною

та повернуто заявникові (провадження № 61-14607ск20).

22 грудня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 вдруге подано касаційну скаргу (надійшла 24 грудня 2020 року),

в якій заявник просить ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня

2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 грудня 2020 року наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року визнано неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків та запропоновано зазначити інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 грудня 2020 року, у яких порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції він отримав 22 вересня 2020 року, надавши відповідні докази.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати положенням статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У частині другій статті 9 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність документів,

що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, правильно визнав неподаною та повернув її ОСОБА_1 , оскільки не виконано вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, у зв`язку з чим неможливо вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Крім того, повернення апеляційної скарги не перешкоджає заявникові

на загальних підставах повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою згідно з вимогами статті 356 ЦПК України, з одночасним поданням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Тому повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_1 про обмеження права на суд

є безпідставними, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним

і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому, легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявників

не порушена, оскільки він не довів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Також Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги

не позбавляє ОСОБА_1 права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплативши судовий збір

у встановлених законом порядку та розмірі, або подати обґрунтоване

та підтверджене належними доказами клопотання про звільнення від сплати судового збору, якщо для цього існують підстави.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційні скарги є необґрунтованими та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник