Справа № 144/1671/20
Провадження № 2/144/406/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"11" січня 2021 р. смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною позовною заявою.

Ухвалою судді від від 21.12.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

05.01.2021 року на виконання вимог ухвали позивачем надано уточнену позовну заяву з додатками. Проте, позивачем визначені в ухвалі недоліки усунуто не в повному обсязі, тому позовна заява підлягає поверненню ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявила дві вимоги немайнового характеру, за які відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно сплатити 1681 гривень 60 копійок (по 840 грн. 80 копійок за кожну вимогу). Однак, позивачем судовий збір не сплачено.

Натомість в обгрунтування вимог заяви про звільнення, відстрочення сплати судового збору, заявником надано копію довідки про розмір пенсії позивача за останні 6 місяців 2020 року.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Правові засади справляння судового збору визначені у Законі України "Про судовий збір", відповідно ч. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відтак, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Пунктом 29 постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

У п.1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до практики Європейського суду, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду визнається необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

Відтак, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК Ураїни, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Положенням ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України визначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В обгрутування вимог заяви про звільнення або розстрочення сплати судового збору позивачем надано копію довідки Головного управління ПФУ у Вінницькій області № 464 від 14.12.2020 року про отриману пенсію за період з липня 2020 по грудень 2020 року, яка не завірена належним чином.

Крім того, вказана довідка не містить повної інформації про майновий стан заявника, в тому числі про її дохід за попередній календарний рік, що за положеннями частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України № 3674-VI може бути підставою для задоволення клопотання.

Разом з тим, надання лише довідки про розмір пенсії за 6 місяців 2020 року не є достатнім для висновку про не задовільний матеріальний стан позивача, що перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Інших доказів, таких як довідка про склад сім`ї, довідка податкових органів про річний розмір доходу позивача, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, відомості про відсутність рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема сплати судового збору, позивачем не надано.

Перевіривши матеріали позовної заяви і клопотання, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання про звільнення, відстрочення сплати судового збору по справі відмовити, оскільки позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували її неспроможність сплатити судовий збір по даній цивільній справі на момент подання позовної заяви у повному обсязі.

Разом з тим, всупереч вимогам п.п. 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ОСОБА_1 не усунуто недоліки позовної заяви, зокрема, у позові не зазначена інформація щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч. 6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

В свою чергу, позивач копії оспорюваного нею державного акта про право власності на землю не додала, як і окремого клопотання про його витребовування.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, оскільки недоліки вказані в ухвалі про залишення позову без руху не усунуті в повному обсязі, що перешкоджає відкриттю провадження у справі, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачіві.

Згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 136, 175, 177, 185, 258, 260, 261, 352, 353 ЦПК України, Законом України "Про судовий збір", суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення, розстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Теплицький районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В. Довгалюк