Справа № 183/313/21
№ 2/183/1939/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2021 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Березою І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
В зазначеному будинку, зокрема зареєстрований колишній зять його дружини ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований, але з 01 січня 2019 року в житловому приміщенні фактично не проживає без поважних причин, житлом не користується, його речі в приміщенні відсутні, добровільно з реєстрації за вказаною адресою останній не знявся.
ОСОБА_1 посилався на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його права як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 27 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування серії АЕР № 585190, посвідченого 12 червня 2002 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою О.В. за реєстровим № 3237 позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 228283837 від 16 жовтня 2020 року (номер запису про право власності: 38681662).
У спірному житловому будинку зареєстрований колишній зять дружини позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року за вих. № 252.
Встановлено, що з 13 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (донька дружини позивача), актовий запис № 372, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року у справі № 183/35/19 між ними був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 27 травня 2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але з 01 січня 2019 року не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актами, складеними 09 липня 2020 року, 10 серпня 2020 року та 15 вересня 2020 року головою квартального комітету № 4 Литвиненко М.Б. в присутності сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищезазначеному спірному житловому будинку понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України.
У зв`язку з наведеним, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький