Справа № 570/1426/21
Номер провадження 2/570/835/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом, відповідно до якого просить визнати виконавчий напис від 20.11.2020 року, що був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (номер свідоцтва 8679) про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТзОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» () заборгованості за кредитним договором №103773124 від 05.10.2019 року у сумі 14 804, 80 грн - таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що у квітні 2021 р, позивачці стало відомо про те, що на виконані у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Дорошкевич В.Л., перебуває виконавче провадження ВП №64975898 відповідно до якого здійснюється стягнення з позивачки боргу у розмірі 14804,80 грн. за Кредитним договором, укладеним між позивачкою та ТОВ "Манівео Швидка Фінансова допомога".

Підставою для відкриття виконавчого провадження відповідно до матеріалів зазначеного виконавчого провадження є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (номер свідоцтва 8679) від 20.11.2020 року.

Позивачка вважає, що вчинення такого виконавчого напису суперечить діючому законодавству. Так, виконавчий напис було вчинено на окремому нотаріальному бланку, до якого не додано оригіналу чи дублікату договору. А також, відсутня письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання, надіслана боржниці або її майновому поручителю.

А тому позивачка вважає, що приватний нотаріус не мав підстав для вчинення цього виконавчого напису.

Позивачка в судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує просить їх задоволити, справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Дорошкевич Віра Леонідівна в судове засідання не з`явилась.

Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, між ОСОБА_1 та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", (правонаступником на підставі договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", правонаступником на підставі договору про відступлення прав вимоги №05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТзОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»") був укладений кредитний договір №103773124 від 05.10.2019 року.

В порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України позивачка взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №103773124 від 05.10.2019 року не виконала.

Як стало відомо позивачці у квітні 2021 р, відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Дорошкевич В.Л. 29.03.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №64975898 на підставі виконавчого напису, вчинеого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (номер свідоцтва 8679) від 20.11.2020 року про стягнення з позивачки боргу за Кредитним договором, укладеним між позивачкою та ТОВ "Манівео Швидка Фінансова допомога", зокрема:

Прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 037,00 грн.;

Прострочена заборгованість за комісією 00 грн.;

Прострочена заборгованість за відсотками 5 502, 40 грн.;

Строкова заборгованість за тілом кредиту 00 грн.;

Строкова заборгованість за комісією 00 грн.;

Строкова заборгованість за відсотками 00 грн.;

Строкова заборгованість за штрафами і пенями 4 065, 40 грн.;

Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1200,00 гривень.

Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 14 804, 80 грн.

За наведених обставин позивачка був вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходив з наступного.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, мають бути зазначені відповідні відомості.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп.2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, пп.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц.

Як вбачається зі змісту виконавчого напису нотаріуса сума, що підлягає до стягнення, складає 14 804, 80 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 037,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією 00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 5 502, 40 грн.; строкова заборгованість за тілом кредиту 00 грн.; строкова заборгованість за комісією 00 грн.; строкова заборгованість за відсотками 00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 4 065, 40 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1200,00 гривень.

Позивачка в позовній заяві пояснила, що жодних письмових претензій щодо усунення заборгованості з виконання зобов`язання їй не надходило, вона не згодна з сумами заборгованостей, про які зазначено у виконавчому написі.

І суд з цим погоджується.

Адже надані банком розрахунки на підтвердження заборгованості, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, не можна вважати безспірними.

Суд звертає увагу, в матеріалах справи, відсутні будь-які документи, які б підвереджували наявну у позивачки заборгованість та її розмір. Із наданих суду документів неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, тощо. За наведеного, відсутність розрахунків на підтвердження заборгованості, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, а також відсутність засвідченої виписки з особового рахунку боржниканотаріус зумовлювало наявність підстав для відмови у вчиненні виконавчого напису.

Крім того, у відповідності до правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідачем не було подано розрахунку, який не узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Крім того, суд зауважує, що ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підставою для заміни сторони у зобов`язанні, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Згідно ч. 2 ст. 514 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч.2 ст. 517 ЦК України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Всупереч вищезазначеним нормам, в матеріалах справи відсутні документи, якими боржника ОСОБА_1 , було повідомлено про заміну кредитора, а також відсутня письмова вимога (повідомлення) адресована ОСОБА_1 щодо усунення порушень з виконання умов договору.

З матеріалів справи не можливо встановити, що право вимоги за кредитним договором №103773124 від 05.10.2019 було відступлено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» для ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», оскільки відповідачем ні договорів про відступлення прав вимоги, ні додатків до нього, ні додаткових угод надано не було. Крім того, розмір такої вимоги також представником ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» не було підтверджено.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню.

За наведеного суд вважає, що заявлений позов є доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат.

Розподіл судових витрат відбувається за положеннями ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; приватний виконавець округу м. Київ Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.11.2020 року, що був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (номер свідоцтва 8679) про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТзОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» () заборгованості за кредитним договором №103773124 від 05.10.2019 року у сумі 14 804, 80 грн.

Стягнути з ТзОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 - 904,00 грн. - судові витрати (судовий збір).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ТзОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (юридична адреса: вул. Звинецька, 63, м.Київ, )

Суддя Красовський О.О.