Справа № 583/1985/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо арешту коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо арешту коштів боржника, в якій просить суд поновити строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника за ВП № 62892558, постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. про арешт коштів боржника від 19.04.2021 р. в межах виконавчого провадження ВП № 62892558 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться або надійшли на імя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Охтирським МРВ УМВС від 13.08.1999 року, IBAN НОМЕР_3 , карта для виплат НОМЕР_4 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк», Київ, Україна, як карта пенсіонера.

Вимоги за скаргою мотивує тим, що на виконанні в Охтирському міськрайонному відділі ДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 62892558 по виконанню судового наказу № 583/1101/20, виданого Охтирським міськрайонним судом 12.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брокенергія» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 13045,60 грн. та судового збору у розмірі 210 грн. Після відкриття провадження державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на доходи, пенсію та стипендію, у відповідності до якої з нього ( ОСОБА_1 ) вираховували та вираховують частину пенсії на погашення заборгованості. Крім того, державним виконавцем 19.04.2021 р. винесено постанову про арешт коштів боржника, в результаті чого було арештовано його ( ОСОБА_1 ) єдиний рахунок, який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» для зарахування пенсії. У зв`язку з накладенням арешту він ( ОСОБА_1 ) тривалий час не може отримати належну йому пенсію, яка є єдиним джерелом його існування, а також існування його хворого сина, з яким він проживає, а тому немає коштів на придбання продуктів харчування, ліків та заплатити за комунальні послуги. Він ( ОСОБА_1 ) звертався до начальника відділу Охтирського ДВС з проханням скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у вигляді пенсії на його рахунку, але отримав відмову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просить її задовольнити.

Представник Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 . Свої заперечення проти скарги мотивує тим, що на примусовому виконанні в Охтирського МР ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 62892558 щодо виконання судового наказу № 583/1101/20 від 12.08.2020 р., виданого Охтирським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брокенергія» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 13045,60 грн. та судового збору у розмірі 210 грн. 26.08.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та разом з викликом боржнику направлено сторонам. Боржник з моменту відкриття виконавчого провадження письмово не повідомляв та не надавав докази про самостійне погашення заборгованості по рішенню, декларацію боржника не заповнював та документів щодо наявних відкритих рахунків не надавав. Посилаючись на висновок Верховного суду України викладений у постанові від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15 та у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 р. у справі № 756/1927/16-ц зазначає, що кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, заробітної плати, соціальних виплат) та набули статусу вкладу. До Охтирського МР ВДВС ПСМУ МЮ (м. Суми) з банківських установ не надходили повідомлення, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно з законом. Також скаржником до суду надано довідку з Охтирського відділення № 1 Сумської філії АТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно отримує пенсію по картці НОМЕР_4 , на даний момент на кошти, котрі знаходяться на рахунку НОМЕР_3 накладено арешт з переліком зарахованих сум грошових коштів та їх розміру, але у довідці відсутні відомості про спеціальний режим використання зазначеного рахунку. Станом на 1.06.2021 р. інформація щодо повернення без виконання постанови про арешт коштів з фінансових установ не надходили. Підстави для скасування або зняття арешту з коштів боржника відсутні. Отже, боржником не виконано обов`язку щодо надання державному виконавцю доказів про те, що він має відкриті окремі поточні рахунки. Крім того, не надано документального підтвердження того, що з вказаних ним поточних рахунків стягнення заборонено законом, так як вони мають спеціальний режим окремого поточного рахунку та призначені лише для зарахування відповідних виплат та спеціальний рахунок. Також вказує на те, що скаржником подано скаргу до суд з пропуском строків на оскарження відповідно до ст. 449 ЦПК України.

Представник ТОВ «Брокенергія» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 р. по справі №583/1101/20, виданого 12.08.2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брокенергія» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 13045,60 грн. та судовий збір у розмірі 210 грн.

26.08.2020 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. відкрито виконавче провадження № 62892558 з виконання судового наказу № 583/1101/20, виданого 12.08.2020 р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брокенергія» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 13045,60 грн. та судового збору у розмірі 210 грн.

26.08.2020 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. винесено постанову про арешт майна божника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1

13.12.2020 р. державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у Головному управлінні пенсійного фонду України в Сумській області.

Згідно з постановою державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. від 19.04.2021 р., при примусовому виконанні судового наказу № 583/1101/20, виданого 12.08.2020 р. Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брокенергія» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 13045,60 грн. та судового збору у розмірі 210 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках,що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 5)

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, що ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як убачається із матеріалів справи, постанова про арешт коштів боржника прийнята державним виконавцем на підставі ст. 56 розділу VII Закону України «Про виконавче провадження», що є окремо визначеним заходом примусового виконання рішень.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч.1-2 ст.56 Закону).

Дія наведеної норми обмежується забороною, передбаченою ч. 2 ст. 48 цього Закону. Зокрема, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання»,статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, наведені норми Закону не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, на який зараховується пенсія боржника. Наявність особливого статусу рахунку, накладення арешту та/або звернення стягнення на який заборонено законом, підлягає доведенню належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» наклав арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Підпунктом 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, визначено, що поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримує пенсію по картці НОМЕР_4 (а.с. 6).

Платіжна картка це платіжний засіб, який є особливим видом банківських розрахункових документів і призначений для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків. Як правило, платіжна картка пов`язана з рахунком, що належить держателю картки.

Судом не встановлено, а боржником не доведено, що поточний рахунок ОСОБА_1 , з яким пов`язана вказана картка НОМЕР_4 , відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено.

АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунок ОСОБА_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок ОСОБА_1 , з яким пов`язана картка НОМЕР_4 , не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати пенсії.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що в даному випадку державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. не було допущено порушення вимог закону, тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо арешту коштів боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Н.Б. Плотникова