Справа № 565/436/21
Провадження № 2/565/416/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами і зареєстрованого 27 липня 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 27 липня 2018 року складено відповідний актовий запис №778. Позивачка зазначила, що від цього шлюбу дітей в сторін немає. Згідно з доводами ОСОБА_1 з лютого 2021 року сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинено. Причиною розпаду сім`ї позивачка вважає протилежність поглядів подружжя на життя та сімейні цінності. При цьому вказала, що в сім`ї часто виникали непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та поваги. Спільне господарство між сторонами не ведеться, сім`я існує формально. На переконання ОСОБА_1 , примирення із ОСОБА_2 неможливе, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Покликаючись на ст.113 СК України, позивачка просить суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду відзив на вказану позовну заяву ОСОБА_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися, подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних доказів.

Окрім цього, зміст заяви позивачки від 21 травня 2021 року свідчить, що ОСОБА_1 повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу, укладеного нею із ОСОБА_2 , просить суд їх задовольнити та залишити їй дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_3 . При цьому позивачка вказала, що вона наполягає на розірванні цього шлюбу і встановлення строку для примирення подружжя не потребує.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 від 03 червня 2021 року слідує, що відповідач повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зазначивши, що з лютого 2021 року сторони проживають окремо.

Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за належне вирішити даний спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 21 травня 2021 року і від 03 червня 2021 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах та встановлених фактичних обставинах.

27 липня 2018 року ОСОБА_4 і ОСОБА_2 уклали між собою шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 27 липня 2018 року складено відповідний актовий запис №778. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 27 липня 2018 року.

Розірвати шлюб шляхом подачі відповідної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану в порядку ст.106 СК України сторони не виявили бажання.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , її письмової заяви від 21 травня 2021 року та письмової заяви відповідача від 03 червня 2021 року судом встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 часто виникали непорозуміння, в результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони з лютого 2021 року фактично проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. На теперішній час примирення подружжя не відбулося. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 3, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. У зв`язку з розірванням шлюбу позивачці ОСОБА_1 слід відновити її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , на що вона має право.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 3, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, 113 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 191, 206, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідний актовий запис №778 від 27 липня 2018 року, розірвати.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятост вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд