Провадження № 2/263/622/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря судового засідання Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральний відділ державно виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про зняття арешту з 1/4 частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт з ј частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою Центрального ВДВС від 20.02.2008 року в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3821, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1998 року. Позивач вирішив продати частину вказаної квартири та дізнався, що на неї накладено арешт в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів. Так, 20.06.2011 року виконавчий лист у зазначеному виконавчому провадженні було направлено за належністю до Орджонікідзевського ВДВС, виконавче провадження № 27092478 на теперішній час закінчено. Згідно інформації лівобережного ВДВС, станом на 30.09.2020 року виконавчі документи щодо стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на примусовому виконанні не перебувають. Заборгованість з аліментів на теперішній час відсутня. Оскільки правові підстави для подальшого арешту майна відсутні, просив зняти арешт з належного йому нерухомого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач надала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, заперечувала проти стягнення з неї судових витрат.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з копії постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у Жовтневому районі Маріупольського міського управління юстиції від 20.02.2008.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у Жовтневому районі Маріупольського міського управління юстиції від 20.02.2008, накладено арешт на належну ОСОБА_1 ј частину квартири АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, у зв`язку із наявністю заборгованості у розмірі 1939,69 грн., що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 17456829 від 12.03.2008 року.

Як вбачається з довідки ВП-спецрозділ від 17.09.2020 року, у виконавчому провадженні № 27092478, виконавчий лист № 2-3821 від 17.06.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від доходів, 20.06.2011 року було спрямовано до Орджонікідзевського ВДВС, за місцем роботи боржника у ТОВ «Укренергочермент».

Згідно довідки Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі СМУ МЮ (м. Харків) № 18967 від 30.09.2020 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні виконавчих документів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , не перебуває.

Як вбачається з довідки № 10-060 від 08.10.2020 року, виданої ПрАТ «СП Укренергочермент», за період з серпня 2011 року по липень 2016 року були здійснені утримання із заробітної плати позивача та перерахування аліментів. Утримання припинені у зв`язку із досягненням дитини 18 років, заборгованість за аліментами відсутня.

Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для задоволення позову про зняття арешту з майна, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням майнових прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Звільнення з-під арешту нерухомого майна є ефективним засобом захисту права позивача, оскільки наддасть йому можливість здійснити, окрім іншого, своє право на розпорядження майном. Майнове право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод в здійсненні володіння, користування і розпорядження майном шляхом звільнення квартири з-під арешту. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81,89, 141, 142, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Центральний відділ державно виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про зняття арешту з 1/4 частини квартири - задовольнити.

Зняти арешт з ј частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у Жовтневому районі Маріупольського міського управління юстиції від 20.02.2008 року, в рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-3821, виданого 17.06.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утриманні дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, шляхом зобов`язання Управління державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області повернути сплачений судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., внесений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до квитанції № МР_АВ071280BOV_16243727 від 26 жовтня 2020 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Центральний відділ державно виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, юридична адреса: вул. Грецька, 19, місто Маріуполь Донецької області.

Суддя Л.Г. Шатілова