Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3769/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Виноградівської РДА, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Виноградівська державна нотаріальна контора про поновлення немайнового права та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Виноградівської РДА, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Виноградівська державна нотаріальна контора про поновлення немайнового права та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Вказаний позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після смерті померлої залишилась спадщина, зокрема: сертифікат на право на земельну частку /пай/ РН №167193. Померла на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким сертифікат на право на земельну частку /пай/ РН №167193 заповіла позивачу.

Позивач прийняв спадщину у передбаченому законом порядку, після поновлення строків на її прийняття.

Однак при оформленні спадкових прав позивач виявив, що 05 грудня 2012 року на ім`я ОСОБА_3 були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271810 та №271811 на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації. Акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03173 та за № 03174.

Коли позивач звернувся для оформлення спадщини, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані в Закарпатській області, Виноградівському районі, Оноцької сільської ради, контур № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 «За межами населеного пункту» для ведення особистого селянського господарства (пай) площею 0,8000 га та 0,1500 га. Позивачу рекомендовано звернутись до суду, так як державні акти на право власності на земельну ділянку видані після смерті спадкодавця.

У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Стасюк Ю.П. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник Виноградівської РДА у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Третя особа, представник Виноградівської державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Після смерті померлої залишилась спадщина, зокрема: сертифікат на право на земельну частку /пай/ РН №167193. Померла на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким сертифікат на право на земельну частку /пай/ РН №167193 заповіла позивачу.

Позивач прийняв спадщину у передбаченому законом порядку, після поновлення строків на її прийняття.

Однак при оформленні спадкових прав позивач виявив, що 05 грудня 2012 року на ім`я ОСОБА_3 були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271810 та №271811 на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації. Акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03173 та за № 03174.

Коли позивач звернувся для оформлення спадщини, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані в Закарпатській області, Виноградівському районі, Оноцької сільської ради, контур № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 «За межами населеного пункту» для ведення особистого селянського господарства (пай) площею 0,8000 га та 0,1500 га. Позивачу рекомендовано звернутись до суду, так як державні акти на право власності на земельну ділянку видані після смерті спадкодавця.

Щодо скасування рішення Виноградівської РДА та визнання недійсними державних актів.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тобто в даному випадку після припинення правоздатності незрозуміло яким чином було зареєстровано право власності на померлу особу. Вважаю, що право власності не могло виникнути у особи котра втратила правоздатність.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В даному випадку дії спрямовані на реалізацію свого права посвідченого сертифікатом на право на земельну частку /пай/ РН №167193, які виразилися у набутті права власності є правочином.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України, яка має назву «Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину», передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вважаю, що в даному випадку дії спрямовані на реалізацію права особи котра втратила правоздатність є недопустимими, такі дії порушуть права спадкоємця, позивача.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Поняття правоздатності визначене ст. 25 ЦК України є біль широке ніж поняття дієздатності та охоплює його, а тому після смерті ОСОБА_3 не могла мати дієздатність для вчинення оспорюваного правочину.

Відповідно до ч. 3, 4 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Жодного волевиявлення померлого, окрім заповіту, бути не може, тим більше покійна однозначно не могла дотриматися письмової форми правочину, що визначає НПА, які регулюють правовідносини, які є предметом даного спору.

Тобто правочин не відповідає ч. 1, 2, 3, 4 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції від 15.12.2009 року) цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам,

сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Вказаний закон є спеціальною нормою котра регулює спірні, в даному випадку, правовідносини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції від 15.12.2009 року) особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Зі змісту вбачається, що для виникнення права необхідно подати заяву до уповноваженого органу, що виходячи з норм ЦК України можна вчинити особисто або через уповноваженого представника. В даному випадку такі обставини виключаються.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України.

Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з абзацом першим пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи те, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271810 та №271811 видані на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрацїї на ім`я ОСОБА_3 від 05.12.2012 року, тобто через чотири роки після її смерті, їх слід визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію.

Щодо визнання права на сертифікат на право на земельну частку/пай/ РН №167193.

У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З заповіту, складеного 26.02.2008 року ОСОБА_3 , позивач дізнався про те, що успадкував сертифікат на право на земельну частку/пай/ РН №167193, який був виданий на її ім`я.

Предметом спадкування може бути не тільки майно, а й майнові права спадкодавця.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, позивач в порядку спадкування за заповітом успадкував право на земельну частку/пай/ РН №167193, однак не має іншої можливості його зареєструвати, окрім як за рішенням суду, так як сертифікат було фактично використано та втрачено і в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права я не в змозі.

Так, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року).

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України).

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

За вимогами пункту 9 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Таким чином, на дату відкриття спадщини, право на частку (пай) ОСОБА_3 , підтверджене сертифікатом, за життя не реалізувала, а відповідно дане право й не було припинене.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач ОСОБА_1 , надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом має законне право на визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Скасувати розпорядження Виноградівського районної державної адміністрації в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельних ділянок, яке було прийняте у зв`язку з реалізацією права на підставі сертифікату на право на земельну частку/пай/ РН №167193.

Визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271810, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0014, земельна ділянка розташована: Закарпатська область, Виноградівський район, Оноцька сільська рада, контур № НОМЕР_1 «За межами населеного пункту», цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (пай), площа 0,8000 га - виданий на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 05.12.2012 року.

Визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271811, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0015, земельна ділянка розташована: Закарпатська область, Виноградівський район, Оноцька сільська рада, контур № НОМЕР_1 «За межами населеного пункту», цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (пай), площа 0,1500 га - виданий на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 05.12.2012 року.

Скасувати в Державному земельному кадастрі, Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі, Поземельній книзі в паперовій формі, в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - державну реєстрацію прав, всі рішення, відомості та записи в електронному та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельних ділянок право власності на які посвідчено: державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271810, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0014, земельна ділянка розташована: Закарпатська область, Виноградівський район, Оноцька сільська рада, контур № НОМЕР_1 «За межами населеного пункту», цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (пай), площа 0,8000 га, та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №271811, кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0015, земельна ділянка розташована: Закарпатська область, Виноградівський район, Оноцька сільська рада, контур № НОМЕР_1 «За межами населеного пункту», цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (пай), площа 0,1500 га.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , право на сертифікат на право на земельну частку/пай/ РН №167193, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта