СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21161/20

пр. № 2/759/2249/21

22 січня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку письмового провадження цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2390, виданий 04.07.2020 ПН Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» (, адреса: 79005, м/ Львів, вул. М. Вороного, 2, фактична адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, офіс 115, р/р НОМЕР_1 , МФО 3005285 в АТ «ОТБ Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №5/П/99/2006-840 від 11.07.2006, договору про відступлення прав вимоги №GL2N79736ПВ, укладеного 05.03.2020 між ПАТ КБ «Надра», та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за яким є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме. Строк платежу по кредитному договору настав Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.03.2020 по 10.06.2020. Сума заборгованості складається із: суми заборгованості за кредитом 407289 (чотириста сім двісті вісімдесят дев`ять) грн 03 коп., суми заборгованості за відсотками 227072 (двісті двадцять сім тисяч сімдесят дві) грн 45 коп. суми заборгованості за штрафними санкціями 0 (нуль) грн 00 коп., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення РНОКПП 63244656 виконавчого напису 300 (триста) грн 00 коп., загальна сума заборгованості становить 634661 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят один) грн 48 коп. та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2020 позивачу стало відомо про те, що накладено обтяження на її рахунки в межах якогось виконавчого провадження, однак ОСОБА_2 не існує ні перед якими установами та особами, та оскільки станом на 02.11.2020 не було отримано ніяких виконавчих документів та матеріалів виконавчого провадження, було направлено запит виконавцю про надання документів виконавчого провадження та самого виконавчого документу, що поданий на примусове виконання, отримавши відповідь від приватного виконавця стало відомо, що виконавче провадження здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса від 04.07.2020, який зареєстрований в реєстрі за №2390, крім цього постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. від 04.07.2020 відкрито про примусове виконання виконавчого напису №2390 від 04.07.2020 в рамках якого було накладено обтяження на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти та було вчинено інші виконавчі дії, проте позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням положень Закону України «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки приватний нотаріус було вчинено виконавчий напис без документів, що підтверджують безспірність суми боргу, так як на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, а також вже існувало рішення суду, яким кредитору за вказаним кредитним договором було відмовлено у вимогах про стягнення такого боргу, таким чином фактично існує спір щодо заборгованості стосовно якої за такими вимогами суд відмовив кредитору у задоволені вимог, а тому оскільки при наявному вирішенні не на користь кредитора спорі щодо заборгованості за відсутності первинних документів про наявність боргу позивача, нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний напис.

Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 55).

Ухвалою судді від 30.11.2020 позивачу повернуто заяву про забезпечення позову (а.с. 58).

11.12.2020 ухвалою судді задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 92, 93).

21.01.2021 від відповідача по справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із продовженням в Україні дії карантину, а також у зв`язку із запровадженням додаткових обмежувальних заходів (а.с. 96)

Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 22.01.2021 від представника позивача надійшло через канцелярію суду клопотання про розгляд справи в порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, слухати справу у її відсутності та позивача по справі, враховуючи ту обставину, що відповідачем по справі є юридична особа, якою подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із продовженням в Україні дії карантину, внаслідок чого слід звернути увагу, що суд працюють під час карантину у штатному режимі, а відповідач по справі має штатних працівників, які уповноважені представляти його інтереси,а тому підстави для відкладення відсутні (а.с. 100).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.07.2006 між АТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5/П/99/2006-840 (а.с. 30).

Як вбачається із додаткової угоди №2 до кредитного договору №5/П/99/2006-840 від 11.07.2006 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 сторони дійшли згоди до про спрощення нарахованих штрафів та пені у розмірі 3335 дол. США 70 центів, пеня 4568 доларів США 34 центи, дійшли згоди щодо збільшення терміну позовної давності до моменту повного виконання зобов`язань (а.с. 25, 26).

Крім цього 27.02.2012 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору 5/П/99/2006-840 від 11.07.2006 на підставі якого сторони дійшли згоди до пунктів договору, а саме: 1.4., 2.4., 1.3.2, 2.1-2.3, 4.3.6, збільшили строк позовної давності (а.с. 28).

04.07.2020 ПН Івано-Франківського МНО Івано-Франківської області Личук Т.В. було видано виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2390 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» (, адреса: 79005, м/ Львів, вул. М. Вороного, 2, фактична адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, офіс 115, р/р НОМЕР_1 , МФО 3005285 в АТ «ОТБ Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №5/П/99/2006-840 від 11.07.2006, договору про відступлення прав вимоги №GL2N79736ПВ, укладеного 05.03.2020 між ПАТ КБ «Надра», та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за яким є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме. Строк платежу по кредитному договору настав Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.03.2020 по 10.06.2020. Сума заборгованості складається із: суми заборгованості за кредитом 407289 (чотириста сім двісті вісімдесят дев`ять) грн 03 коп., суми заборгованості за відсотками 227072 (двісті двадцять сім тисяч сімдесят дві) грн 45 коп. суми заборгованості за штрафними санкціями 0 (нуль) грн 00 коп., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення РНОКПП 63244656 виконавчого напису 300 (триста) грн 00 коп., загальна сума заборгованості становить 634661 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят один) грн 48 коп. та стягнути судові витрати (а.с. 23).

Згідно реєстраційного номеру ВП в АПВП №.10.2020 було відкрито виконавче провадження та здійснено ряд виконавчих дій (а.с. 31).

02.11.2020 представник позивача звернувся до приватного виконавця Павлюк Н.В. із завою про видачу копії матеріалів ВП №63244656 (а.с. 17).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2016 задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №5/П/99/2006-840 від 11.07.2006 у розмірі 37698 дол. США 90 центів, що за курсом НБУ станом на 11.07.2011 складає 300479 грн 08 коп. та судові витрати по справі, а в решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2017 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2016 (а.с. 38-41).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Заклну України «Про нотаріат»), у тому числі, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» випливає, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звертається до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте такі вимоги банком не заявлялися.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З виконавчого напису вбачається, що період нарахування заборгованості, в тому числі, заборгованості становить з 05.03.2020 по 10.06.2020, тоді як заборгованість у повному обсязі погашена за вказаним кредитним договором, про що свідчить рішення апеляційної інстанції по справі №761/22687/15-ц, а тому повторне стягнення кредитних коштів, всупереч положенням ст. 61 Конституції України, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне і те саме зобов`язання.

Відтак, за висновками суду, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу адвокатом Додух Ольгою Олексіївною (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №5904 від 18.05.2017 видане Радою адвокатів м. Києва на підставі рішення №63 від 20.04.2017) на підставі Договору б/н про надання правової допомоги від 12.12.2018 та ордеру на надання правничої допомоги №0003756 (а.с. 18, 19).

Так в якості доказу щодо судових витрат, зокрема пов`язаних із наданням правової допомоги позивачем по справі надано розрахунок суми витрат згідно якого загальна сума складає 22215 грн 80 коп. та яка складається із суми судового збору у розмірі 840 грн 80 коп. та суми витрат на правову допомогу, яка може бути понесена позивачем у зв`язку з розглядом справи відповідно до якого зазначено такі види надання правової допомоги: консультація 1 година 750 грн 00 коп., складання та подання запиту виконавцю 30 хвилин 350 грн 00 коп., отримання доказів та правовий аналіз на предмет можливого оскарження 1 година 750 грн 00 коп., підготовка позовної заяви 6 годин 4500 грн 00 коп., підготовка необхідного пакету документів для суду 1 година 750 грн 00 коп., підготовка заяви пр. забезпечення позову 3 години 2250 грн 00 коп., участь у судових засідання 7 годин 5250 грн 00 коп., складання процесуальних документів та заяв інших учасників судової справи 4 години 3000 грн 00 коп. (а.с. 13).

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Проте позивач не надав суду у детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, опис робіт (наданих послуг), а також до суду не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, що є підставою для відмови у стягнення з відповідача судових витрат, які пов`язані із наданням правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача документально підтверджений та сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 40 коп. (а.с. 52).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 18, 625, 1048, 1050 ЦК України; Закону України «Про нотаріат»; ст.ст. 7, 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2390, виданий 04.07.2020 ПН Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» (, адреса: 79005, м/ Львів, вул. М. Вороного, 2, фактична адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, офіс 115, р/р НОМЕР_1 , МФО 3005285 в АТ «ОТБ Банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №5/П/99/2006-840 від 11.07.2006, договору про відступлення прав вимоги №GL2N79736ПВ, укладеного 05.03.2020 між ПАТ КБ «Надра», та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» з відповідними додатками, боржником за яким є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме. Строк платежу по кредитному договору настав Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.03.2020 по 10.06.2020. Сума заборгованості складається із: суми заборгованості за кредитом 407289 (чотириста сім двісті вісімдесят дев`ять) грн 03 коп., суми заборгованості за відсотками 227072 (двісті двадцять сім тисяч сімдесят дві) грн 45 коп. суми заборгованості за штрафними санкціями 0 (нуль) грн 00 коп., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення РНОКПП 63244656 виконавчого напису 300 (триста) грн 00 коп., загальна сума заборгованості становить 634661 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят один) грн 48 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 26.01.2021.