ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5841/21 Справа № 203/7722/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
УХВАЛА

14 травня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Демченко Е.Л., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

За наслідками автоматичного розподілу справ колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. розподілена цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року.

Втім, ретельно ознайомившись з матеріалами справи, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 203/7722/14-ц від 20.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 150).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2018 року визнано виконавчий лист, виданий у цивільній справі № 203/7722/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2007 року №2007-ПМ-67, а також компенсації судових витрат, загальною сумою 2 086 453,60 грн., таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 188-190).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019 року у складі: головуючого судді: Демченко Е.Л., суддів: Куценко Т.Р., Макаров М.О. апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк задоволено, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2018 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (т. 2 а.с. 63-70).

У лютому 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 203/7722/14-ц від 20.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню (т. 3 а.с. 205-207).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (т. 3 а.с. 257-260).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та вказана апеляційна скарга була розподілена колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

Мною вже була висловлена позиція з приводу питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_1 , тому повторний розгляд вказаного питання може викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності суддів, що є підставою для самовідводу.

Крім того, колегією суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. також переглядалось заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2015 року (т. 1 а.с. 124-127) на підставі якого і було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 року, яка залишена постановою Верховного суду від 11.11.2020 року без змін (т. 3 а.с. 157-163), було залишено без змін (т. 2 а.с. 32-37).

Враховуючи все вищевикладене, з метою уникнення виникнення у сторін сумнів в неупередженості або об`єктивності вважаю за можливе заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А :

Взяти самовідвід по цивільній справі № 203/7722/14-ц (апеляційне провадження №22-ц/803/5841/21) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Е.Л.Демченко