Єдиний унікальний номер 235/7782/20
Номер провадження 22-ц/804/421/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Новікової Г.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 235/7782/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту належності документа та народження дитини (суддя в першій інстанції Клікунова А.С., ухвала постановлена в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, текст повного судового рішення складено 07 грудня 2020 року), -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у смт. Олександрівка Мар`їнського району Донецької області, медичного свідоцтва про народження від 19 грудня 2019 року № 479, виданого лікарем КП «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської міської ради; встановити факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у смт. Олександрівка Мар`їнського району Донецької області, дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Новомосковськ Дніпропетровської області, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 .

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2020 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності документа та народження дитини, відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романов В.А., подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі відсутні мотиви, з яких суд дійшов висновку, що в заяві про встановлення факту належності документа та народження вбачається спір про право, не вказано яке право і ким порушено, відсутнє посилання на норму матеріального права, яким регламентується захист порушеного права.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними про отримання ними судових повісток рекомендованими поштовими повідомленнями.

Від Покровського міського відділу ДРАЦС надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 7 частини 1, частинами 2, 4 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

За пунктом 18 цієї постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_1 медичного свідоцтва про народження від 19 грудня 2019 року № 479, виданого лікарем КП «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської міської ради; встановити факт народження у ОСОБА_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Новомосковськ Дніпропетровської області, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, не вказав між ким саме існує спір. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припущення можливості його існування.

Окрім того, слід зауважити, що відповідно до пунктів 1 та 2 глави 1 «Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження» розділу III «Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 (в редакції на момент звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану), державна реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, власного імені та по батькові. Підставами для реєстрації народження, зокрема, є медичне свідоцтво про народження форми № 103/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Тобто підставою для реєстрації народження дитини, що народилася у медичному закладі, є медичне свідоцтво про народження форми № 103/о. Заявниця надала суду дублікат такого медичного свідоцтва про народження № 479, яке було видане за відповідною формою КЗ «Дніпропетровська районна лікарня». В цьому медичному свідоцтві зазначено, що в пологовому відділені лікарні 6 грудня 1989 року у громадянки ОСОБА_5 народилася дитина: хлопчик, вагою 3 400 грамів. Проте одержувачем цього свідоцтва зазначена « ОСОБА_1 ».

Відповідно до пункту 8 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні від 18 жовтня 2000 року № 52/5 державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження, - за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває.

Згідно абзацу другому пункту 24 глави 1 розділу III цих Правил у разі досягнення дитиною 16 років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану.

З заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу та народження дитини та матеріалів справи вбачається, що вона звернулася в Покровський міський відділ ДРАЦС з заявою про отримання повторних свідоцтв про народження дітей, у тому числі і сина ОСОБА_6 (у заяві до суду зазначено - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповіді Покровський міський відділ ДРАЦС від 12.09.2020 року посилається на пункт 3 розділу ІІ та п. 24 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні від 18 жовтня 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5, зі змінами) та на пункти 3.6, 3.7 розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5.

Згідно пунктам 3.6, 3.7 розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання державна реєстрація народження дитини, яка досягла 16 років, але актовий запис про народження не був своєчасно складений, може бути проведена за її письмовою заявою з пред`явленням паспорта. Складений актовий запис про народження із зазначенням після порядкового номера: «Державна реєстрація з пропуском строку» - включається до книги поновлених актових записів про народження.

У тих випадках, коли внаслідок перевірки заяви про поновлення актового запису про народження з`ясувалось, що народження заявника не реєструвалось, відділ державної реєстрації актів цивільного стану (дипломатичне представництво чи консульська установа України) проводить державну реєстрацію народження з пропуском строку. При цьому від заявника додаткової заяви не вимагається.

Також у відповіді зазначено, що на момент народження дітей в період з 1989 року по 1998 рік, як на той час, так і по теперішній, заявниця перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (актовий запис № 725 від 28.05.1988 року, складений Жовтневим відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області), прізвище після державної реєстрації шлюбу було обране ОСОБА_7 (дошлюбне - ОСОБА_8 ). Проте будь-які відомості, що підтверджують перехід прізвища на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вищевказаний період до відділу не надавалися, в Державному реєстрі відомості відсутні.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вищезазначеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив чи є інші особи, заінтересовані у вирішенні даної справи та не перевірив чи впливатимуть встановлені факти на права і обов`язки інших осіб, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право.

За таких обставин, достатніх підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 на підставі частини 3 статті 315 ЦПК України у суду першої інстанції не було.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями, 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 235/7782/20 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: Г.В. Новікова

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 26 січня 2021 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич