справа № 361/5523/20
провадження № 2/361/967/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, позначений А-1, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, гараж В, погріб Г, колонка К, огорожа N , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Згідно із заповітом від 16 квітня 2010 року мати ОСОБА_2 заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона законом матиме право. Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок із надвірними будівлями ОСОБА_3 побудований у 1979 року спільно з її батьком ОСОБА_4 , з яким вона перебувала до дня його смерті в зареєстрованому шлюбі. У встановлений законом строк вона звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , від спадщини вона не відмовлялася, спадщину прийняла фактично вступом в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок із надвірними будівлями вона не отримала, оскільки за життя її мати не встигла оформити право власності на вказане нерухоме майна в установленому законодавством порядку. Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Згідно із записами в погосподарській книзі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області за 2011-2015 роки власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їхнього представника.

Третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області до суду не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років у смт Велика Димерка Броварського району Київської області померла матір позивача ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

16 квітня 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений керуючим справами виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Ячником М.М., зареєстрований в реєстрі за № 99, згідно з яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачу у даній справі.

Із спадкової справи № 408/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 25 червня 2014 року в установлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулася спадкоємець за зазначеним заповітом, дочка померлої ОСОБА_1 .

Із довідки від 11 січня 2019 року за № 85, виданої виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається, що згідно із записами в погосподарській книзі селищної ради № 6 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_2 , що також підтверджується обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, у якій зазначено, що ОСОБА_2 була головою домогосподарства.

Відповідно до листа Комунального підприємства Київської обласної ради Лівобережне бюро технічної інвентаризації від 25 червня 2014 року за вих № ф-609919301, наданого на запит нотаріуса, згідно із архівними даними цього бюро інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутня.

Із технічного паспорта на будинок садибного типу із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 05 грудня 2019 року, вбачається, що за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок, позначений на плані А-1, загальною площею 114,7 м2, житловою площею 54,6 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, гараж В, погріб Г, колонка К, огорожа N .

Листом за вих. № 5398/02-14 від 19 листопада 2016 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області повідомлено позивачу ОСОБА_1 , що для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 на спірний спадковий житловий будинок потрібно надати документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Позивачу роз`яснено право звернення до суду з питанням визнання права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди до спадкоємців є набуття спадкодавцем за життя зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом положень ч. 2 ст. 331 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року № 1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 3 цього ж Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із подальшими змінами), яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14 грудня 2012 року.

Вказана Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, у цих книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення будинку в експлуатацію. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

До часу набрання чинності ЦК України та Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації.

Судом встановлено, що на момент побудови спірного спадкового житлового будинку (1979 рік) чинне законодавство не передбачало обов`язкового отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підтвердженням належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідні записи, зроблені в обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, на території якої знаходиться спірний спадковий житловий будинок.

Суд вважає, що у даному випадку право власності визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності на житловий будинок, який побудований та оформлений у передбаченому законом порядку до набрання чинності 01 січня 2004 року ЦК України. У разі відсутності державної реєстрації за спадкодавцем права власності на спадкове нерухоме майно, спадкоємці, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, мають право на оформлення своїх спадкових прав.

Відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами унеможливлює видачу нотаріальною конторою спадкоємцю за заповітом, позивачу ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , якій на праві власності належав спадковий житловий будинок.

У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , якій на день смерті на праві власності належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, які відповідно до заповіту від 16 квітня 2010 року вона заповідала позивачу, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 114,7 м2, житловою площею 54,6 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, гараж В, погріб Г, колонка К, огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.