Провадження № 2-з /522/214/21
УХВАЛА

13 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Прусс О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами, в яких просить:

- Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 27 липня 2020 року між ОСОБА_2 (реєстраційний НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3962.

- Визнати за позивачем ОСОБА_1 переважне право на купівлю квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 відкрито провадження по справі.

26 квітня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення позивача ОСОБА_1 з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; заборони відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що забезпечення позову є необхідним і єдиним достатнім заходом, оскільки відповідачами у повному обсязі ігноруються норми законодавства, права позивача на переважне придбання орендованої квартири та норми моралі. Крім того, позивач позбавлений можливості вирішити дану ситуацію шляхом переговорів, оскільки дії щодо неправомірного продажу квартири вже вчинені відповідачами. Тобто, вирішення спору у позасудовому порядку не можливо. На даний час існують реальні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки дії відповідачем спрямовані на виселення мене з зазначеної квартири та позбавлення права орендаря. Також зазначив, що від ОСОБА_5 по відношенню заявника спрямовуються дії стосовно виселення та позбавлення права орендаря за договором найму житлового приміщення від 30.09.2019 року.

13 травня 2021 року від представника ОСОБА_5 адвоката Завальнюка Д. до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Зазначив, що на даний час в рамках справи прийнятий зустрічний позов про виселення. Твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення позивача з спірної квартири, вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій спрямованих на виселення позивача з квартири суду не надано. Також зазначив, що предметом позову у вказаній справі є визнання недійсним договору. Позивачем не ставиться питання про переведення права та обов`язків покупця за договором та не ставиться питання про визнання права власності на спірне майно, у зв`язку із цим ОСОБА_5 , як власник має право вчиняти будь-які дій щодо майна. Таким чином, зазначили що вказаний спосіб забезпечення позову не є співмірним до предмету позову.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суд до забезпечення позову має підходити зважено, забезпечення позову має відповідати тій цілі, для якої такий захід слугує, а не бути інструментом зловживання процесуальними правами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що не вжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками накладеням арешту на нерухоме майно.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 спрямовує дії стосовно виселення та позбавлення права заявника як орендаря за договором найму житлового приміщення. Також, зазначає, що ОСОБА_5 не зважаючи, що спір на зазначену квартиру ще не вирішений але за документами вона є власником зазначеної квартири, вона розірвала договір на постачання електроенергії з обслуговуючою компанією житлового будинку, що змусило обслуговуючу компанію житлового будинку відключити квартиру від електричної мережі. Це стало відомо після відключення електроенергії та вияснення причин відключення.

Слід зауважити, що суд критично ставиться до даних тверджень, так як заявником не надано жодних доказів в обґрунтування вищезазначених тверджень.

При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 звернулась до суду з позовними вимогами про виселення ОСОБА_1 з спірної квартири, отже виселення заявника є предметом судового розгляду.

Виходячи з вищевикладеного, заяву про забезпечення позову суд визнає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська