СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
№2/760/1586/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

23 березня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

У липні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за Договором №5-1 від 21.03.2020 у розмірі 16500,00 грн (3000,00 грн заборгованості за кредитом та 13500,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом) та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 9500 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності.

21.02.2020 між Позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір №5-1, відповідно до якого Позивачем надано Відповідачці кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначає, що даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Вказує, що Відповідачка взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконала, у зв`язку із чим станом на 14 липня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 16500,00 грн.

Зазначену заборгованість Позивач просить стягнути у примусовому порядку.

01 лютого 2021 року до суду надійшов відзив Відповідачки, в якому проти позову вона заперечувала. Зазначила, що Позивачем не було надано доказів того, що Відповідачкою були погоджені саме ті Правила надання грошових коштів у позику, витяг з яких наданий до позову. Немає, як вказує Відповідачка, в справі й доказів про те, що між сторонами Договору була погоджена процентна ставка за користування кредитом ставка.

Крім того, Відповідачка вказує, що згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань у період з 01.03.2020. Крім того, забороняється підвищення процентних ставок за кредитними договорами. Відтак, як вважає Відповідачка, Позивач незаконно збільшив процентну ставку з 1,7% до 3,5% на день.

Відповідачка також наполягає на тому, що Позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами поза періодом погодженого строку кредитування, тобто починаючи з 23.03.2020.

З огляду на викладене ОСОБА_1 визнала вимоги лише в частині суми позики на рівні 3000 гривень, а в іншій частині позову просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_1 також просила суд зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки, на її думку, враховуючи шаблонний характер позовної заяви, підготовка її з урахуванням необхідності зміни лише прізвища, номеру, дати та суми договору, не може займати багато часу і зусиль.

18 лютого 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення Позивача на відзив ОСОБА_1 , у яких Позивач наполягав на тому, що система укладення договорів на сайті monetka.com.ua влаштована таким чином, що остаточне підписання договору Позичальником неможливе без ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику, змістом договору та усіма його умовами. Крім того, підвищені проценти у вигляді 3,5%, як зазначає Позивач, це плата за користування коштами понад обумовлений строк, і має природу компенсаційної виплати, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, представник Позивача заперечував проти зменшення витрат на правничу допомогу, наполягаючи на тому, що за рахунок підготовки ним додаткових пояснень витрати позивача на правничу допомогу збільшилися ще на 2500 гривень..

05 березня 2021 року до суду надійшли заперечення Відповідачки на додаткові пояснення Позивача, в яких та зазначила, що нічого нового Позивач не зазначив, фактично повторно переписав позов.

У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка також до суду не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справ у відсутність Сторін на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» здійснює свою діяльність відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №898 виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на підставі Розпорядження № 1826 від 18.05.2017 та має право надавати грошові кошти у позику на умовах фінансового кредиту.

21 лютого 2020 року між сторонами був укладений договір позики №5-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в сумі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідно до п.3.3 Кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3, Позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підтвердження укладення договору №5-1 від 21.02.2020 Позивачем надано послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 21.02.2020 року о 20:56:22 Відповідачкою здійснено авторизацію в особистому кабінеті на сайті веб-сайті позивача https://monetka.com.ua, обрано параметри кредиту: сума кредиту 3000 грн та строк 30 днів, після чого надіслано запит щодо можливості отримання кредиту шляхом натискання на посилання «Отримати кредит». 21.02.2020 о 21:14:39 Відповідачка ознайомилася з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, після чого на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 був надісланий одноразовий ідентифікатор: «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 863448». 21.02.2020 о 21:17:44 Відповідачкою введено одноразовий ідентифікатор 863448 та акцептовано пропозицію укласти кредитний договір. Позичальнику надіслане повідомлення про підписання кредитного договору: «Vy podpisali Dogovor! Ego Nomer 5-1, ukazyvajte ego pri pogashenii kredіta» (а.с. 20-21).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на викладене вище, встановлено, що Відповідачка підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд приходить до висновку, що факт укладення договору №5-1 від 21.02.2020 підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Із запропонованими умовами кредитування Відповідачка ознайомилася та погодилася з ними використавши одноразовий ідентифікатор для підтвердження даного факту. Посилання Відповідачки на відсутність доказів, які б підтверджували, що саме з цими Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» вона була ознайомлена під час укладання договору суд не приймає, оскільки Відповідачкою не зазначено, чим саме умови Правил, з якими вона знайомилася під час укладання договору, відрізняються від тих, роздруківка яких наявна у матеріалах справи.

Натомість, усі суттєві умови договору, в тому числі процентна ставка за користування кредитом (1,7% на день), строк дії договору (30 днів), процентна ставка за користування коштами понад погоджений термін (3,5% на день) обумовлені в самому договорі №5-1 від 21.02.2020, який Відповідачкою підписано електронно-цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора.

Щодо посилання Відповідачки на обмеження щодо відповідальності позичальника, які встановлені законодавством на період карантину, суд звертає увагу на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) доповнено пунктом 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", яким визначено, що в разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону, а відтак - і на Договір №5-1 від 21.02.2020.

В даному випадку слід звернути увагу на те, що Договором не передбачена будь-яка відповідальність (неустойка у вигляді штрафу чи пені) за прострочення виконання Позичальником своїх зобов`язань.

Крім того, нарахування Позивачем процентної ставки на рівні 3,5% на день починаючи з 21.03.2021 не є збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки за своєю природою є ставкою за користування коштами понад погоджений сторонами строк кредитування, яка нормативно передбачена ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин нарахування Позивачем процентів за ставкою 3,5% на день не суперечить чинному законодавству, як і позицію Верховного Суду щодо неможливості нарахування процентів на кредит понад погоджений сторонами строк кредитування.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, Відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням Відповідачкою зобов`язань утворилася заборгованість в сумі 16500 грн, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 3000 грн, заборгованості по нарахованих процентам за період з 21.02.2020 по 20.03.2020 за процентною ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом у розмірі 1530 грн та заборгованості по нарахованих процентам за період з 21.03.2020 по 14.07.2020 року за процентною ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом у розмірі 11970 грн, на підтвердження наявності такої заборгованості надано її розрахунок.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про порушення Відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого з неї на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16500,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 1921 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги № 25/02/2020-01 від 25.02.2020 року, копію акту виконаних робіт № 1 від 14.07.2020.

З копії акту виконаних робіт № 1 від 14.07.2020 року вбачається, що заявленими послугами є: 1) письмова консультація, що стосується запропонованої адвокатом стратегії захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Фіннас Інновація» та наявної судової практики у аналогічних справах. Роз`яснення з правових питань, що стосуються предмету позову (3800 гривень); 2) складання тексту позовної заяви (5700 гривень). Вартість наданих послуг становить 9500,00 грн.

Крім того, Позивачем також надано копію Договору №01/06/2020-ФІ про надання юридичних послуг від 01.06.2020, укладеного з ФОП ОСОБА_2 . Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №44 від 10.03.2021 до вказаного договору адвокатом Руденком К.В. також надані послуги зі складання додаткових пояснень по справі №760/15541/20, вартість яких оцінена в 2500 гривень.

Відповідачкою подані заперечення щодо заявленого Позивачем розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню, наполягаючи на тому, що позовна заява є шаблонною, використовується Позивачем у великій кількості справ, і часу на її написання потрібно небагато, а додаткові пояснення, складені новим адвокатом, за своїм змістом повторюють написане у позові.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, застосовуючи принцип розумності, суд приходить до висновку про те, що з Відповідачки на користь Позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, що на думку суду є обґрунтованим та адекватним виконаній роботі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість за Договором №5-1 від 21.02.2020 в сумі 16500,00 (шістнадцять тисяч п`ятсот грн 00 коп.) гривень, з яких :

- 3000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 13500,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» судовий збір в розмірі 1921,00 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», юридична адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4, офіс 520; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: