справа № 631/962/19
провадження № 2/631/113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

при секретарі - Бондаренко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області від імені та в інтересах ОСОБА_1 з позовом до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 18 жовтня 2018 року між попереднім власником ОСОБА_4 та позивачем, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І. П., реєстраційний № 2549. В даному житловому будинку з 08 квітня 2011 року зареєстрований член сім?ї попереднього власника ОСОБА_2 . З моменту укладання договору купівлі-продажу до моменту подачі позову до суду ОСОБА_2 у житловому будинку не проживав, фактичне проживання невідоме. Керуючись положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207, позивач звернувся до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ з заявами від 18 червня 2019 року та повторно від 09 липня 2019 року щодо здійснення зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в належному йому житловому будинку. Листом № 495 від 19 червня 2019 року йому було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , з підстави, що заява про зняття з реєстрації місця проживання не вірно подана, а саме: не на всі питання надані відповіді, не надано документ, до якого вносяться відомості про зняття з місця проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору, військовий квиток, документ, що підтверджує особу, як представника. Листом № 556 від 09 липня 2019 року була повернута заява, як не виконана. Вважає дії СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ по відмові йому у знятті з реєстрації місця проживання відповідача неправомірними. Згідно з актом № 57 від 06 вересня 2019 року, складеним депутатом Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Кукленко В. М. за зареєстрованою адресою не проживає. Відповідач не є членом сім?ї позивача, добровільно не бажає знятися з місця реєстрації, з питанням порушення його житлових прав до нього не звертався.

Посилаючись на ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України просила визнати неправомірними дії СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ по відмові ОСОБА_1 у знятті з реєстрації місця проживання попереднього мешканця житла ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 червня 2021 року клопотання представника позивача адвоката Мякоти Т. М. про залишення без розгляду частини позовних вимог задоволено, позовні вимоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ по відмові ОСОБА_1 , у знятті з реєстрації місця проживання попереднього мешканця житла ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , залишено без розгляду.

Позивач у судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив .

Представник позивача адвокат Мякота Т. М. у судове засідання не з?явилася, через канцелярію суду надала клопотання, відповідно до якого позивачем по справі надані наявні докази по справі, клопотання до суду відсутні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та про просить суд розгляд справи в судовому засіданні провести без її участі та участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач СТАНИЧНЕНСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не направила свого представника для участі у судовому засіданні, через канцелярію суду надала пояснення, відповідно до яких ОСОБА_2 особисто заяву про зняття з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не подавав (а. с. 68).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 .

Вказане вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчено 18.10.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І. П., зареєстровано у реєстрі за № 2549, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстраціїю прав власності № 141804334, який видано 18.10.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І. П., та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що виготовлений КП НОВОВОДОЛАЗЬКЕ АРХІТЕКТУРНО-ІНВЕНТАРИЗАЦІЙНЕ БЮРО станом на 10 жовтня 2018 року, інвентаризаційна справа № 355, реєстровий № 2-93 (а. с. 10-16).

Згідно з довідкою № 498 від 11.06.2019, виданою СТАНИЧНЕНСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований: ОСОБА_2 (а. с. 17).

Відповідно до акту № 57 від 06.09.2019, складеному депутатом Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_5 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , фактично з 2005 року не проживає ОСОБА_2 (а. с. 26).

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, у встановлений судом строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає приписам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 .

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який визначає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказане кореспондується з ч. 1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, та ч. 1 ст. 319 ЦК, в якій передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено права власника житлового будинку, квартири, а саме, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Також, права громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, передбачені ст. 150 ЖК України - користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Зазначені норми визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, за ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вищ/значено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований у спірному будинку, як член сім`ї колішнього власника, але не мешкає.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 і договору найму з позивачем не укладав. Будь яких доказів у підтвердження поважності причин не проживання ОСОБА_2 у помешканні матеріали справи не містять.

Позивачем надано докази в підтвердження не проживання відповідача в спірному будинку. Житловим приміщенням за місцем реєстрації ОСОБА_2 не користується, витрат на утримання не несе.

У якості доказів на підтвердження позовних вимог суд приймає акт № 57 від 06.09.2019, складений депутатом Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в присутності свідків, щодо непроживання відповідача.

Доказів на підтвердження обставин, що мають бути враховані при вирішенні спору, відповідачем не надано. Також відсутні докази на підтвердження будь-яких намірів ОСОБА_2 щодо користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем доводи позивача не спростовані, а зібрані по справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки відповідач по справі без поважних причин не користується житловим приміщенням.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, отже такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, п. п. 33, 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263 -265, 273, 352, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до СТАНИЧНЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившим право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 .

Відповідач: СТАНИЧНЕНСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, місцезнаходження: 63232, Харківська область, Нововодолазький район, с. Станичне, вул. Шкільна, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04398057.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 .

Суддя І. О. Пархоменко