Дата документу 02.06.2021 Справа № 310/6133/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/6133/20 Головуючий у 1 інстанції: Дубровська Н.М.
Провадження № 22-ц/807/1802/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів та протоколу проведення електронних торгів № 495193,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів та протоколу проведення електронних торгів № 495193.

27 серпня 2020 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 із забороною реєстраційному відділу нерухомого майна виконавчого комітету Бердянської міської ради реєструвати право власності на зазначене майно за ОСОБА_1 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2020 року було задоволено заяву про забезпечення позову.

Накладено арешт на кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 із забороною реєстраційному відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради реєструвати право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участь у справі, на підставі статті 352 ЦПК України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що оскаржуваною ухвалою

обмежено її права та інтереси як особи, яка не приймає участі в розгляді справи. Накладаючи арешт на кімнату в гуртожитку, суд першої інстанції без достатніх правових підстав обмежив право власника стосовно свого майна. Судом не було прийнято до уваги відсутність доказів на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову. Таким чином судом фактично вирішено спір.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказано про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги. Судом першої інстанції було прийнято правильний висновок про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Вказує, що має місце спір з приводу порушення порядку та процедури, що передувала проведенню електронних торгів, що свідчать про їх недійсність, а отже і безпідставність реалізації на електронних торгах ОСОБА_1 кімнати в гуртожитку. У випадку оформлення ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно, існує ризик невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходів з того, що між сторонами дійсно існує спір, обрані позивачем види забезпечення позову відповідають позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів та протоколу проведення електронних торгів № 495193.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_2 подала до суду заяву, якою просила вжити заходи забезпечення її позову шляхом накладення арешту на кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 із забороною реєстраційному відділу нерухомого майна виконавчого комітету Бердянської міської ради реєструвати право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що предмет позову пов`язаний з кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй, але за результатами торгів була реалізована ОСОБА_1 . У разі прийняття рішення на користь позивачки, її право власності на вказане нерухоме майно буде збережено за нею. У разі незабезпечення позову ОСОБА_3 оформить право власності на нерухоме майно та може розпорядитись ним, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на її користь.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учас-

ника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпече-

ння позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-

якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії (пп. 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

За приписами ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкод-

жання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст. 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на об`єкти нерухомого майна та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте у випадку, якщо до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна буде проведена державна реєстрація прав на цей об`єкт за іншою особою, внесення запису про скасування державної реєстрації прав буде неможливим до моменту скасування цієї державної реєстрації прав у встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, якщо її позов буде задоволено.

Враховуючи, що у суді вирішується спір щодо визнання недійсними електронних торгів, наслідком чого має бути повернення майна переможцем торгів попередньому власнику, то у випадку незабезпечення позову у обраний позивачем спосіб існує реальна можливість подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна, що, в свою чергу, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Отже, заходи забезпечення є співмірними з заявленими вимогами.

Оскільки заявлені позовні вимоги по суті зводяться до оспорювання правомірності реалізації на електронних торгах 05.08.2020 року ОСОБА_1 кімнати в гуртожитку, у зв`язку із чим саме арешт цього майна та заборона його перереєстрації є співмірними за-

ходами забезпечення позову.

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову будуть мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, та не зумовлять фактичного вирішення спору по суті .

Довід апеляційної скарги про порушення прав власника щодо вільного володіння та розпорядження набутим майном не заслуговує на увагу, оскільки спірна кімната лише тимчасово перебуватиме під арештом задля запобігання здійснення її наступного відчуження до вирішення спору.

При відсутності ж арешту та заборони перереєстрації права власності новий власник може здійснити її відчуження на користь третіх осіб до вирішення спору по суті, що наразі і унеможливить повернення майна позивачу.

Аргументи апеляційної скарги, що оскаржувана ухвала порушує права власника майна, не можуть бути підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскілки заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та несуть легітимну мету - забезпечення виконання рішення суду.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.