Справа №295/1553/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Зарудяної Л.П.

представника позивача адвоката Янчука М.О.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Ткаченка В.М.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Фещенко Антон Олександрович про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 , посвідчений 12.01.2018 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.О.

В обґрунтування вимог вказано, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.09.2018 року у справі №295/9491/17 ОСОБА_3 було визнано недієздатною, а тому, на час посвідчення заповіту 12.01.2018 року, вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою судді від 19.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів та призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_3 ; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку судово-психіатричного експерта №200-2020 від 11.08.2020 року.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про виклик експерта для надання роз`яснення висновку, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснив, що позивач звернувся з позовом у зв`язку з тим, що оспорюваним заповітом порушені його права на спадкування. Зазначав, що відповідачу було достовірно відомо про те, що на час складення оспорюваного заповіту в суді здійснювався розгляд цивільної справи про визнання ОСОБА_3 недієздатною, згідно висновку експерта від 29.12.2017 року ОСОБА_3 хворіла на психічне захворювання, внаслідок якого не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Не погоджуючись із рішенням суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною ОСОБА_1 навіть подавав апеляційну скаргу, а відтак вважає, що пояснення відповідача про те, що йому було невідомо про судову справу, в ході розгляду якої вирішувалось питання про визнання заповідачки недієздатною, не відповідають дійсності. Також в судовому засіданні 19.01.2021 року просив суд постановити окрему ухвалу стосовно свідка ОСОБА_6 , зі змісту показів його вбачається, що вони є неправдивими, оскільки не відповідають фактичним обставинам щодо підписання оспорюваного заповіту, які встановлені під час розгляду даної справи.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування заперечень пояснював, що йому було невідомо про те, що згідно з рішенням суду ОСОБА_3 , яка є його двоюрідною тіткою, була визнана недієздатною. Вказував, що тітка проживала разом з ним з вересня 2017 року, саме він здійснював за нею догляд, виконував її прохання. Вона поводила себе адекватно, розуміла значення своїх дій, добровільно виявила бажання скласти заповіт на його ім`я, передати йому у спадщину все належне їй майно. Вважає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, оскільки він складений за волевиявленням ОСОБА_3 .

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що вважає висновок експерта від 11.08.2020 року таким, що не відповідає обставинам справи, експертиза не може бути достовірною, оскільки проведена без спілкування з самою ОСОБА_3 . Вказував, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про визнання недійсним довіреності, посвідченої 21.12.2017 року. Вважає, що зазначене рішення є підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки предметом розгляду були подібні правовідносини. Також зазначав, що ОСОБА_3 склала оспорюваний заповіт до ухвалення рішення суду про визнання її недієздатною, а тому відсутні підстави вважати, що на момент його посвідчення вона не усвідомлювала значення своїх дій. Вважає, що зі змісту показів свідків, які були допитані в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 в момент посвідчення заповіту цілком усвідомлювала значення своїх дій, поводила себе адекватно, її волевиявлення було вільним і відповідало її намірам.

Третя особа ОСОБА_10 , нотаріальна діяльність якого на час розгляду справи в суді припинена, у судовому засіданні пояснював, що 12.01.2018 року до нього, як до приватного нотаріуса, звернувся ОСОБА_1 з питанням щодо посвідчення заповіту, вказавши, що особа, яка бажає скласти заповіт, погано бачить, на що він надав відповідь, що для посвідчення такого заповіту необхідна присутність двох свідків. За місцем проживання заповідачки за адресою АДРЕСА_1 , він поспілкувався з ОСОБА_3 , яка поводила себе спокійно, адекватно, розуміла свої дії, на запитання стосовно себе відповідала чітко, вказувала, що бажає скласти заповіт на ім`я свого племінника. Заповідач мала проблеми із зором, тому заповіт був посвідчений у присутності свідків, яких він на даний час не пам`ятає. Заповіт був виготовлений з використанням комп`ютерної техніки і роздрукований в нотаріальній конторі після спілкування із заповідачем, лише після того посвідчений за місцем її проживання в присутності свідків.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_5 наголошував на тому, що позов подано неуповноваженою особою, представник позивача не надав всі належні документи, які підтверджують його повноваження на ведення справи в суді.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позовна заява подана представником позивача - адвокатом Янчуком М.О. На підтвердження повноважень представника суду надано ордер про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію витягу з реєстру адвокатів України та витяг з Договору про надання адвокатських послуг № 46/19 від 26.12.2019 року (а.с. 19-22).

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Зі змісту оригіналу ордеру, наданого представником позивача ОСОБА_4 , вбачається, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 46/19 від 26.12.2019 року для представництва інтересів довірителя в Богунському районному суді м. Житомира, згідно якого адвокат має право подавати до суду позовні заяви в інтересах свого довірителя.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що представник надав належні документи, які підтверджують його повноваження на ведення справи в суді та звернення з позовною заявою, доводи представника відповідача є безпідставними і не грунтуються на вимогах закону.

ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до статті 1234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

За правилами частин 1-4 статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що 12.01.2018 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.О. посвідчено заповіт, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту заповіту вбачається, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 незряча, не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за її дорученням та у присутності нотаріуса, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , підписаний ОСОБА_6 . Особи заповідачки та свідків встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_6 , який підписав заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, його дієздатність перевірено. При цьому одночасно засвідчено справжність підпису ОСОБА_6 . У зв`язку з хворобою заповідача, заповіт посвідчено на дому в АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/9491/17 від 18.09.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Житомира, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк дії рішення визначено судом у два роки з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 25.10.2018 року (а.с. 15-18).

В судовому засіданні було досліджено матеріали цивільної справи № 295/9491/17, в межах якої 27.12.2017 року було проведено судово- психіатричну експертизу. Згідно висновку експерта № 431-2017 від 29.12.2017 року ОСОБА_3 на час проведення експертизи страждала на помірне інтелектуальне та виражене мнестичне зниження внаслідок органічного (судинного) ураження головного мозку, з вираженими характерологічними змінами особистості за органічним типом та психотичними розладами у вигляді симптомів вечірньої сплутаності свідомості із галюцинаторними включеннями по анамнезу; ступінь наявних у ОСОБА_3 змін зі сторони психіки (наявність порушень за органічним типом в сфері мислення, інтелекту, пам`яті, емоційно-вольової сфери, критики) настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та надавати їм належну оцінку та керувати ними (справа № 295/9491/17 арк. 56-58).

Крім того, з матеріалів даної судової справи судом встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний із судовим провадження, ознайомлювався з матеріалами справи 05.02.2018 року, тобто до ухвалення рішення, викликався в судове засідання для забезпечення участі ОСОБА_3 в судовому засіданні, розгляд справи був проведений за участі ОСОБА_3 , присутність якої забезпечив до суду ОСОБА_1 , що підтвердив в судовому засіданні під час розгляду даної справи, 09.10.2018 року отримав копію рішення, яке оскаржив, проте ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.10.2018 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження (справа № 295/9491/17 арк. 59, 63, 69, 75, 90).

А відтак є недостовірними пояснення ОСОБА_1 про те, що на момент посвідчення заповіту 12.01.2018 року йому було невідомо про судове провадження, в межах якого вирішувалось питання про визнання ОСОБА_3 недієздатною.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.11.2019 року (а.с. 8).

Судом встановлено, що позивач є рідним правнуком ОСОБА_3 , який має право на спадкування, подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 9-12, справа № 295/9491/17 арк. 11-17). В судовому засіданні представник позивача вказав, що батько позивача - ОСОБА_12 помер, що підтвердив і відповідач, зазначивши, що батько позивача помер у 2017 році.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №200-2020 від 11.08.2020 року, наданого в межах даної цивільної справи відповідно до ухвали суду від 18.06.2020 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент підписання заповіту 12.01.2018 року страждала на помірне інтелектуальне та виражене мнестичне зниження внаслідок органічного (судинного) ураження головного мозку, з вираженими характерологічними змінами особистості за органічним типом та психотичними розладами у вигляді симптомів вечірньої сплутаності свідомості із галюцинаторними включеннями та конфабуляціями; ступінь вказаних психічних розладів у ОСОБА_3 на момент вчинення правочину 12.01.2018 року був настільки виражений, що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та надавати їм належну оцінку та керувати ними (а.с. 136-139).

У судовому засіданні 13.04.2021 року судовий експерт ОСОБА_13 надавала роз`яснення висновку №200-2020 від 11.08.2020 року. Пояснила, що дана судова експертиза призначена посмертно, а тому емоційний стан підекспертної особи не оцінювався, експертиза проводилась на підставі наявної медичної документації, якої було достатньо для надання висновку.

Крім того, експерт зазначила, що вона входила до складу комісії, яка проводила судово-психіатричну експертизу в грудні 2017 року стосовно ОСОБА_3 за її життя, особисто з нею спілкувалась і може надати компетентну оцінку стану її психічного здоров`я. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 був обізнаний про стан здоров`я ОСОБА_3 . На час проведення експертизи в грудні 2017 року заперечував щодо її проведення, чинив перешкоди, не допускав експертів до ОСОБА_3 , потрапити до приміщення за місцем її проживання стало можливим лише за участі дільничного поліцейського.

Щодо психічного стану ОСОБА_3 судовий експерт зазначила, що вона перебувала на обліку у лікаря-психіатра з 2016 року. До лікаря-психіатра ОСОБА_3 була направлена за направленням лікаря загальної практики, оскільки її поведінка була неадекватною. Протягом 2016 -2017 р.р. ОСОБА_3 приймала лікування, у зв`язку з чим її стан покращився. Вона могла відповідати лише на елементарні, прості запитання, в тому числі, зазначити своє прізвище, ім`я, по батькові, навіть рік народження. На запитання, які потребували аналізу, більш глибокого розуміння, змістовного пояснення ОСОБА_3 відповідати не могла, не усвідомлювала зовнішньої обстановки та не орієнтувалась в ній, що було викликано порушеннями розумової діяльності у зв`язку з ураженням судин головного мозку. В судовому засіданні судовий експерт підтвердила, що ступінь розумової захворюваності ОСОБА_3 станом на 12.01.2018 року не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

В судовому засіданні було також досліджено оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 , яка була заведена в психіатричному диспансері Житомирської ОПЛ № 1 01.12.2016 року, зі змісту якої встановлено, що вперше лікарем-психіатром ОСОБА_3 була оглянута 01.12.2016 року за заявкою лікаря загальної практики з приводу неадекватної поведінки, погіршення пам`яті, агресії, при огляді було встановлено, що пам`ять, інтелект помірно знижені, плутає імена, дати. За наслідками огляду встановлено діагноз "Судинна деменція". З вказаного періоду перебувала на обліку у лікаря-психіатра (а.с. 117).

Під час розгляду справи у якості свідків було допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є братом дружини ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_3 жила у ОСОБА_1 , який здійснював за нею догляд, де вони і познайомились. Вказував, що ОСОБА_3 почувала себе нормально, вела розмову, орієнтувалась у часі, на погляд свідка була цілком в адекватному стані. Свідок вказує, що скласти заповіт було ініціативою ОСОБА_3 , він був присутній при посвідченні заповіту на прохання ОСОБА_1 , нотаріус запитував у ОСОБА_3 , чи розуміє вона свої дії, запитував, чи точно хоче вона подарувати майно. Пояснив, що підписання заповіту відбувалось за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , при підписанні заповіту був присутній ОСОБА_1 , сама ОСОБА_3 , наче чоловік на ім`я ОСОБА_14 , точно свідок не пам`ятає, хто такі ОСОБА_15 та Куликівський, які також вказані у заповіті, свідку невідомо. Пояснив, що ОСОБА_3 особисто в його присутності підписувала заповіт, а він підписував заповіт як свідок. Пояснив, що не пам`ятає, що йому роз`яснював нотаріус і він точно не пам`ятає, який саме документ він підписував. Оглянувши заповіт від 12.01.2018 року свідок ОСОБА_6 підтвердив, що це його підпис, вказав, що підписував заповіт як свідок, підтверджуючи що ОСОБА_3 є адекватною.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її рідний брат, а ОСОБА_2 внук. ОСОБА_3 свідок знає з народження, оскільки вона проживала неподалік. Згодом ОСОБА_3 втратила зір, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, тому їй потрібна була допомога. ОСОБА_3 неодноразово просила у ОСОБА_1 , щоб віз забрав її до себе, оскільки її ображали. ОСОБА_3 самостійно вирішила скласти заповіт на ОСОБА_1 , хоча її від цього відмовляли, це було її тверде рішення, вона постійно про це говорила та заповіт склала ще до переїзду до ОСОБА_1 . При посвідченні заповіту свідок присутня не була. Після переїзду ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , свідок часто з нею бачилась. ОСОБА_3 спілкувалась зі свідком та була в адекватному стані.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 запросив її бути присутньою при складанні заповіту ОСОБА_3 , яким вона заповіла належний їй будинок ОСОБА_1 , який два роки доглядав за нею і в якого вона жила. Заповіт складався за місцем проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , яка мала вади слуху та зору. При складанні заповіту ОСОБА_3 була спокійною та врівноваженою, чітко висловлювала свою думку. При посвідченні заповіту були присутні два нотаріуса чоловік та жінка, ОСОБА_1 , ОСОБА_16 і вона. Інших присутніх не було. На заповіті міститься її підпис. Нотаріус про щось спілкувався із ОСОБА_3 , однак змісту розмови вона не пам`ятає. Не пам`ятає, чи зачитувався заповіт вголос, зміст заповіту вона не читала. Свідок вказала, що при посвідченні заповіту ОСОБА_6 не був присутній.

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз`яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно з частиною першою статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 372/830/17-ц (провадження № 61-39444св18), від 22 травня 2019 року у справі № 234/9293/14-ц (провадження № 61-2968св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 495/538/16-ц (провадження № 61-43716св18).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку, що на момент складання заповіту від 12.01.2018 року ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/9491/17 від 18.09.2018 року, висновком судово-психіатричного експерта №200-2020 від 11.08.2020 року, який підтверджений в судовому засіданні роз`ясненнями судового експерта ОСОБА_13 , відомостями з медичної картки амбулаторної хворої ОСОБА_3 .

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_3 підтверджується показами допитаних свідків з огляду на те, що вони є суперечливими в частині того, хто був присутній під час посвідчення заповіту, послідовності дій під час його посвідчення, хто підписував заповіт тощо; покази свідків не відповідають встановленим судом обставинам справи, не відповідають письмовим доказам, дослідженим в судовому засіданні. Допитані свідки не є фахівцями з психіатрії, а відтак не можуть надати належну оцінку психічному стану здоров`я. Крім того, суд вважає, що покази свідків не є допустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки виключно показами свідків не може підтверджуватися внутрішній стан особи, який би дав суду достатні підстави оцінити наявність чи відсутність у особи можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21.04.2021 року в цивільній справі № 295/5065/18, оскільки з урахуванням положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України дане рішення не має преюдиційного значення при вирішенні даного спору з огляду на те, що в зазначному рішенні не встановлювались обставини, які мають значення і підлягають доказуванню в цій справі.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах позовних вимог на підставі ст.225 ЦК України.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт, складений 12.01.2018 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ім`я ОСОБА_17 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.О., який зареєстрований в реєстрі за № 6.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.О., місце здійснення діяльності м. Житомир, вул. Перемоги, 54.

Повний текст рішення складено 02.06.2021 року.

Суддя О.В. Стрілецька