Єдиний унікальний номер: 379/1175/20
Провадження № 2/379/231/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері.

В зв`язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нього, неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку, остання звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду, кожен окремо, подали заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позов визнають в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 1294/2010, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 (а.с.7-8,11). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно - на земельну ділянку та на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Так, постановою Верховної Ради України від 17.07.2020р. № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Київській області утворено Білоцерківський район (з адміністративним центром у місті Біла Церква) у складі територій Білоцерківської міської, Володарської селищної, Гребінківської селищної, Ковалівської сільської, Маловільшанської сільської, Медвинської сільської, Рокитнянської селищної, Сквирської міської, Ставищенської селищної, Таращанської міської, Тетіївської міської, Узинської міської, Фурсівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; при цьому Таращанський район Київської області ліквідовано.

Заповіт спадкодавцем на належне їй майно за життя не складався.

Спадкоємцями за законом є її діти: позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідачі по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , всі в рівних частках. Інші спадкоємці відсутні.

Маючи намір прийняти спадщину після матері, позивачка та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після матері ОСОБА_4 , 1923 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51, 60-61, 74, 88).

На частину спадщини, а саме на земельну ділянку, 04.11.2010 державний нотаріус їм видав свідоцтво про право на спадщину за законом, кожному на 1/3 частину земельної ділянки. А у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок, державним нотаріусом, постановою від 14.08.2020, їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок (а.с.10).

Позивачка, ж не полишивши наміру прийняти у спадщину спадковий житловий будинок, який залишився після матері, неможливість через відсутність правовстановлюючих документів отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до суду з даним позовом.

Інші спадкоємці за законом, відповідачі по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти визнання права власності на спадковий житловий будинок за позивачкою.

Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно була спадкодавець, підтверджується: копією довідки Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області №200 від 17.06.2020, копією повідомлення КП КОР «Південне БТІ» за № 1694 від 06.07.2020, копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 29.07.1991 (а.с. 12-13, 95)

За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: житловий будинок, прибудова, ганок, сарай, сарай-прибудова, убиральня, огорожа. Загальна площа приміщень будинку становить 55,9 кв.м., житлова площа 22,6 кв.м. Ринкова вартість будинку, господарських будівель та споруд, згідно звіту про оцінку майна становить 36 700,00 грн. (а.с.14-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ПК України, статтями 182, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 22,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду і через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін