Справа № 462/1828/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

за участю секретаря судового засідання Колобич О.О.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти в розмірі 5850 доларів США. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2013 року його дружина - ОСОБА_4 звернулася до нього з проханням, щоб він надав її брату ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 7500 доларів США. Дані кошти були необхідні ОСОБА_2 з метою покращення житлових умов для його сім`ї, придбання нерухомого майна по АДРЕСА_1 . Надавши відповідачу вказані кошти, ОСОБА_2 написав власноручно розписку від 18.05.2013 року. В усній формі між ними було обумовлено, що відповідач ОСОБА_2 розпочне повернення коштів після завершення ремонтних робіт в придбаній квартирі та повернення інших боргових зобов`язань, таких як кредитів. За таких обставин в написаній розписці не обумовлювався строк повернення боргу. Залагодивши усі матеріальні питання ОСОБА_2 , по можливості розпочав частинами, в розмірі 100-200 доларів США, повертати отримані в борг кошти. Часткові повернення коштів тривали до жовтня 2018 року, а відтак загальна сума їх повернення склала 1650 доларів США. В листопаді 2018 року за заявою відповідача ОСОБА_3 було розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згодом ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме нерухомого майна на яке ОСОБА_2 брав в позивача борг в розмірі 7500 доларів США. 03.06.2019 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/640/18 задоволено частково позов ОСОБА_3 Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за відповідачами право власності по 1/2 частині на зазначене нерухоме майно. Враховуючи, що отримані відповідачем ОСОБА_2 в борг кошти були вкладені в придбання нерухомого майна для сім`ї, яке поділено між відповідачами, відтак вважає, що останні зобов`язані повернути йому в рівних частинах кошти в розмірі 5850 доларів США, що по курсу НБУ станом на день пред`явлення позову складає 161928 гривень. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

31.05.2021 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що жодних коштів, наскільки їй відомо, ОСОБА_2 в 2013 році у ОСОБА_1 не позичав і не міг би позичати, оскільки на той час ОСОБА_2 і ОСОБА_1 були в неприязних стосунках через поділ квартири між ОСОБА_2 і його сестрою - дружиною ОСОБА_1 . Зазначення у позовній заяві про те, що отримані ОСОБА_2 кошти були вкладені в придбання нерухомого майна для сім`ї не відповідають дійсності, оскільки кошти ОСОБА_1 не використовувались для купівлі нею і ОСОБА_2 квартири і твердження ОСОБА_1 є неправдою. Жодних вимог до неї від ОСОБА_1 про повернення будь-яких коштів ніколи не надходило, жодних коштів від ОСОБА_1 вона не позичала і згоди на такі позики не давала, а відтак, не повинна відповідати за жодними зобов`язаннями ОСОБА_2 , якщо б такі навіть насправді існували. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав.

В судовому засіданні позивач дав пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві, а також зазначив, що відповідач ОСОБА_3 не була присутня при наданні йому розписки відповідачем ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав, однак просить суд стягувати невиплачений борг порівну з нього та ОСОБА_3 , колишньої дружини, з покликанням на те, що вказані кошти він отримав під час їхнього перебування з ОСОБА_3 в шлюбі і такі були використані в інтересах сім`ї, а саме для купівлі вкартири.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 дала пояснення аналогічно наведеним у відзиві на позов, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши появнення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 7500 доларів США, які він зобов`язався повернути частинами за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 /а.с. 6/. Даний факт визнається відповідачем ОСОБА_2 .

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 частково повернув отримані в борг кошти, а саме станом на 01.01.2016 р. 650 доларів США, на 01.01.2017 р. 550 доларів США, на 01.08.2018 р. 450 грн.

Таким чином сума неповернутого боргу становить 5850 доларів США.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц зазначила, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Зважаючи на те, що згідно розписки від 18.05.2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача в борг кошти в доларах США, він зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у доларах США, що в еквіваленті станом на день звернення до суду з позовом сума визначена позивачем становить 161928 грн.

Вказана сума коштів визнається та не оспорюється відповідачем ОСОБА_2 .

Щодо доводів ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості з обох відповідачів суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що на час укладення розписки від 18.05.2013 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно зі ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя лише в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 490/6024/16-ц зазначив, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Внаслідок укладення кредитного договору чи договору позики у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували, що вказаний договір позики від 18.05.2013 року був укладений ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, а кошти отримані в борг за цим договор фактично були використані на задоволення потреб сім`ї, що також заперечується відповідачем ОСОБА_3 .

Крім цього положення ст. 65 СК України передбачають отримання письмової згоди другого з подружжя у разі укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна.

З матеріалів справи вбачається, що предметом договору є грошова сума в розмірі 7500 доларів США, що виходить за межі дрібного побутового правочину. Проте, позивачем не було надано доказів того, що ОСОБА_3 надавала письмову згоду на укладення вказаного правочину.

Отже, підстави для стягнення боргу за договором позики від 18.05.2013 року у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за договором позики від 18.05.2013 року лише з одного відповідача ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір в розмірі 1634,30 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 526, 530, 610, 612, 629, 639, 1046-1049 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) грошові кошти в розмірі 5850 доларів США (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят доларів США), що в еквіваленті станом на день звернення до суду з позовом становить 161928 грн. (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) 1634,30 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2021 року.

Суддя Постигач О.Б.