Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/77/21
Провадження № 2-о/542/17/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

заінтересованої особи-3 - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи-3 - Калько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, Головне управління національної поліції України в Полтавській області, ОСОБА_1 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2021 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернулась ОСОБА_2 (надалі також - ОСОБА_2 , заявник), заінтересована особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області (надалі також - заінтересована особа-1, ДПП в особі УПП в Полтавській області), Головне управління національної поліції в Полтавській області (надалі також - заінтересована особа-2, ГУ НП в Полтавській області), ОСОБА_1 (надалі також - заінтересована особа-3, ОСОБА_1 ,) із заявою, в якій просила встановити факти:

- спільного проживання та перебування на утриманні покійної ОСОБА_3 станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- спільного проживання і перебування на утриманні бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 03.10.2019.

Ухвалою Новосанжарського районного суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , вирішено розглядати цивільну справі в порядку окремого провадження (а.с. 24).

26 лютого 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області своєї ухвалою відклав розгляд справи та вирішив повідомити заінтересовану особу-3 - ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом поміщення на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду (а.с. 38).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування заяви, ОСОБА_2 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинула її донька ОСОБА_3 , яка була співробітником Управління патрульної поліції в Полтавській області. На момент смерті ОСОБА_3 її син - ОСОБА_4 - проживав з нею та перебував на її утриманні. З 03.10.2019, після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проживає однією сім`єю з його бабусею - ОСОБА_2 , внук перебуває на її утриманні.

З метою отримання непрацездатним сином ОСОБА_4 пенсії по втраті годувальника, заявниця звернулась із відповідною заявою до ГУНП в Полтавській області, де їй повідомили, що для отримання відповідної пенсії необхідно, зокрема, рішення суду про перебування неповнолітнього на утриманні загиблого годувальника.

Зважаючи на викладене, з метою встановлення відповідного факту в судовому порядку, а також того факту, що після смерті матері, її онук проживає з нею та перебуває на її утриманні, ОСОБА_2 звернулась до суду із відповідною заявою в порядку окремого провадження.

24 лютого 2021 року від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла заява про проведення судових засідань у відповідній справі без участі представника ДПП, у заяві було зазначено, що при вирішенні даної справи така заінтересована особа покладається на розсуд суду (а.с. 31).

26 лютого 2021 року від ГУ НП в Полтавській області надійшла заява про проведення судового засідання без участі його уповноваженого представника, при прийнятті рішення ГУНП в Полтавській області просило врахувати норми чинного законодавства (а.с. 36).

06 квітня 2021 року від зацікавленої особи-3 ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення (а.с. 61-63), за змістом яких він проти задоволення заяви заперечував з огляду на наступне.

Ним зазначено, що він з ОСОБА_3 перебував у шлюбі з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 в 2019 році, бабуся ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні його сина, не надає можливості бачитись з сином, переховує місце проживання сина.

Син ОСОБА_4 фактично до смерті ОСОБА_3 проживав разом з нею, він як батько сплачував аліменти на утримання сина, після смерті колишньої дружини він відразу звернувся до ОСОБА_2 щодо відібрання свого сина, оскільки він являється його законним опікуном, рідним батьком і бажає, щоб дитина проживала з ним, але остання фактично переховує його дитину.

Вважає, що він являється єдиним законним опікуном сина ОСОБА_5 , проживання його сина з ОСОБА_2 не є постійним, крім того остання не має постійного доходу для утримання ОСОБА_5 , не має житла та проживає в орендованій квартирі.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні заяві ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 11 травня 2021 року, не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 89).

В судовому засіданні, що проводилось 09.04.2021 підтримала заявлені вимоги, просила заяву задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у такій заяві.

Представник заявника ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 90), надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, вказавши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовільнити (а.с. 112).

В судовому засіданні, що проводилось 09.04.2021, представник заявника підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа-1 та заінтересована особа-2 не забезпечили явку своїх уповноважених представників, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с. 109,110). Клопотань про відкладення судового засідання не надсилали, раніше зазначили в поданих до суду заявах про розгляд справи за відсутності їх представників.

Заінтересована особа-3, ОСОБА_1 , в судовому засіданні разом його представником заперечували проти задоволення заявлених вимог в підстав, що є аналогічними, викладеним у поясненнях. Додатково пояснено, що проти встановленню факту проживання ОСОБА_4 з матір`ю до її смерті та проживання його з бабусею після смерті ОСОБА_3 вони не заперечують.

ОСОБА_1 та його представником вказано, що вони мають заперечення проти встановлення факту перебування сина ОСОБА_1 на повному утриманні матері та після її смерті - бабусі, оскільки ним до смерті ОСОБА_3 здійснювалась оплата аліментів на утримання сина, а після смерті матері він також сплачує аліменти, хоча бабуся, з якою син проживає, ухиляється щодо отримання від нього коштів, а сама не має постійного заробітку.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника у судовому засіданні 09 квітня 2021 року, а також ОСОБА_1 та його представника, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні 09.04.2021 та свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні 11.05.2021, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи серія НОМЕР_1 (а.с. 13 - зі звороту). Його батьками записані: батько - ОСОБА_1 , мати ОСОБА_10 .

Батьки ОСОБА_4 перебували у шлюбі (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ), однак шлюб було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2014 року.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 04 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний запис № 55 (а.с. 13).

В свою чергу, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09 липня 1984 року ОСОБА_3 була донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с. 14).

З довідки про склад сім`ї, яка видна Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради від 16.12.2020 № 1368, вбачається, що ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про відібрання малолітньої дитини. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Супрунівської сільської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав задоволено повністю. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав (а.с. 8-12), в іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2020 року - залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання непрацездатною дитиною пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою до ГУ НП в Полтавській області.

Своїм листом від 14.01.2021 за № Ф-1/о/п ГУ НП в Полтавській області повідомило, що з метою оформлення пенсії на неповнолітнього ОСОБА_4 , необхідно надати до сектора з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Полтавській області документи, що підтверджують статус опікуна або піклувальника. Вказано на необхідність надання для призначення такої пенсії документів, до переліку який, крім іншого, включені довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_4 з матір`ю та перебування його на утриманні померлої, а також факт проживання після смерті матері ОСОБА_4 з бабусею та перебування на її утриманні, має значення для призначення пенсії неповнолітньому по втраті годувальника.

Норми права, які підлягають застосуванню

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2статті293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в частині 1 статті 315 ЦПК України та не є вичерпним, зокрема, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з пунктом 10 Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"», для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим-дев`ятим пункту 7 цього Порядку.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, визначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки щодо правозастосування

Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм законодавства, суд виходить з наступного.

Учасники справи, в тому числі й заінтересована особа ОСОБА_1 , в судовому засіданні не заперечували того факту, що неповнолітній ОСОБА_4 станом на дату смерті його матері - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав разом з нею.

Також, під час розгляду справи в судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 з його представником на заперечували й проти того факту, що після смерті матері ОСОБА_3 . ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_2 . Але ними зосереджено увагу суду на тому, що ОСОБА_2 постійно змінює адресу свого проживання, з огляду на що дійсне місце її проживання встановити неможливо.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_3 станом на дату її смерті та з бабусею ОСОБА_2 після смерті матері, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) з ОСОБА_1 їх малолітній син залишився проживати разом із матір`ю.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 червня 2011 року у справі № 2-492/11 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідне підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови Полтавського апеляційного суду від 09.12.2020 у справі № 554/9586/19, де вказано про відповідну обставину (а.с. 8-12).

В судовому засіданні встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 вона проживала разом із сином, своєю матір`ю та гр. ОСОБА_7 у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане підтвердила заявник ОСОБА_2 та допитаний в якості свідка в судовому засіданні гр. ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_3 проживала однією сім`єю, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах.

Про те, що ОСОБА_4 проживав до смерті із матір`ю, підтвердив також співробітник померлої ОСОБА_3 , з яким вона проходила службу в патрульній поліції, - гр. ОСОБА_8 , який в якості свідка був допитаний в суді.

Враховуючи викладені обставини, за відсутності доказів, що б могли вказувати на проживання сина ОСОБА_4 окремо від ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність визнання факту спільного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжив проживати спільно із своєю бабусею - ОСОБА_2 .

Відповідних висновків дійшов також і суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 09 грудня 2020 року під час розгляду справи № 554/9586/19 про відібрання малолітньої дитини (за первісним позовом) та позбавлення батьківських прав (за зустрічним позовом).

Так, за змістом постанови від 09 грудня 2020 року у справі № 554/9586/19 суд апеляційної інстанції встановив, що після смерті ОСОБА_3 з дитиною - ОСОБА_4 стала проживати його бабуся - ОСОБА_2 , яка опікується його вихованням та утриманням (а.с. 10).

За наслідками вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відібрання дитини у баби ОСОБА_2 , колегія суддів апеляційного суду під час вирішення справи № 554/9586/19, зазначила, що відібрання малолітнього ОСОБА_4 у баби ОСОБА_2 не відповідає інтересам дитини, зважаючи на вік дитини, відносини, які склались з бабусею, а також те, що зміна місця проживання та звичайної обстановки й оточення може негативно вплинути на його психологічний стан (а.с. 11).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 її син - залишився проживати з бабусею ОСОБА_2 .

Факт спільного проживання малолітнього ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_2 також підтверджується показами допитаних в якості свідків гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 , які зазначили, що періодично відвідують ОСОБА_4 за його місцем проживання з бабусею ОСОБА_2 , намагаючись підтримати дитину та надати допомогу у її вихованні та розвитку.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що хоч ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично вони проживають у АДРЕСА_2 , що також підтверджується й листом Служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 13.05.2020 № 05-17/504 (а.с. 100), складеним на підставі акта обстеження умов проживання від 13 травня 2020 року (а.с. 105).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт спільного проживання ОСОБА_4 з його матір`ю ОСОБА_3 до її смерті (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та факт спільного проживання ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 (з 03.10.2019) є такими, що доведені.

Надаючи оцінку вимогам заявниці встановити факти перебування ОСОБА_4 на утриманні його матері до її смерті, та перебування ОСОБА_4 на її утриманні після смерті ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Як пояснила заявник у судовому засіданні, її донька ОСОБА_3 до своєї смерті забезпечувала себе та свого сина усім необхідним для життя, забезпечувала харчуванням сина, купувала сезонний одяг для дитини, необхідні для навчання шкільні речі та предмети, проводила з ним дозвілля.

Батько дитини - ОСОБА_1 , на якого було рішенням суду покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, сплачував їх нерегулярно, окрім аліментів за життя матері, іншої допомоги сину не надавав. Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_4 не утримує.

В свою чергу, заінтересована особа ОСОБА_1 зазначив, що на утримання сина за життя ОСОБА_3 він сплачував аліменти відповідно до рішення суду, на підтвердження чого до суду надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в рахунок сплати аліментів від 08.12.2020 № 109577 (а.с. 69) та копії квитанції про перерахування коштів за неповний 2018 рік й кілька місяців 2019 року (а.с. 72-74).

В подальшому, ОСОБА_1 зазначено, що після смерті ОСОБА_3 він припинив перерахування коштів, оскільки йому не було відомо на користь кого він повинен такі аліменти сплачувати. Також ним вказано про те, що ОСОБА_2 ухилялась щодо отримання від нього матеріальної допомоги сину, не дає змоги йому спілкуватись з дитиною, і лише з січня 2021 року він почав перераховувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , на підтвердження чого до суду надані копії квитанцій про оплату аліментів у січні 2021 року та у лютому 2021 року (а.с. 68).

Отже, на думку заінтересованої особи ОСОБА_1 не можна вважати, що його син ОСОБА_4 одноособово утримувався матір`ю до її смерті, оскільки він приймав участь в його утриманні, а також не можна вважати, що після смерті ОСОБА_3 син перебуває на повному утриманні бабусі ОСОБА_2 , оскільки він також перераховує аліменти, а бабуся ОСОБА_2 переховує дитину.

З матеріалів справи, пояснень учасників справи та пояснень допитаних під час розгляду справи свідків, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали окремо на час смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 на підставі рішення суду був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_4 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що, зокрема, станом на 01.03.2018 ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8832 грн 50 коп. (а.с. 69), що свідчить про порушення ним обов`язку щомісячно у встановленому рішенням суду розмірі сплачувати такі аліменти на утримання дитини.

У період з березня 2018 року по жовтень 2019 року розмір заборгованості зі сплати аліментів внаслідок її поступового погашення зменшився до 876 грн 73 коп.

Після смерті ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не здійснював перерахування коштів в рахунок сплати аліментів на дитину до січня 2021 року. Доказів іншого - ним до суду не надано. В обґрунтування такої поведінки ОСОБА_1 зазначено, що він не знав на чию користь після смерті матері дитини він повинен перераховувати такі аліменти. На підтвердження того, що він намагався отримати інформацію про отримувача аліментів, ОСОБА_1 до суду подана копія скарги на ім`я начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.03.2021.

Проаналізувавши викладені аргументи учасників справи та встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що проживаючи зі своєю матір`ю ОСОБА_3 до її смерті, ОСОБА_4 перебував на її утриманні, незважаючи на те, що батько дитини і сплачував аліменти. Судом встановлено, що маючи обов`язок зі сплати аліментів, ОСОБА_1 їх сплачував з порушенням строків сплати, маючи при цьому заборгованість.

Також, враховуючи суми коштів, які перераховувались на утримання дитини - малолітнього ОСОБА_4 , виходячи із загальних міркувань про необхідний та достатній рівень забезпечення потреб дитини, сплачувані аліменти не можуть вважатись такими, що в повній мірі забезпечують утримання дитини.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_4 проживав разом із матір`ю до її смерті, яка була працевлаштованою особою, проходила службу в Управлінні патрульної поліції в Полтавській області, та отримувала за це заробітну плату, то саме вона забезпечувала сина всім необхідним для життя, хоча фінансове утримання матір`ю не було єдиним джерелом забезпечення дитини, оскільки батько сплачував аліменти, проте це джерело було постійним і основним засобом до існування дитини, оскільки батько аліменти вплачував нерегулярно.

Суд оцінює критично твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не може вважатись особою, яка одноособово утримує дитину.

Аргумент ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 ухилялась від отримання допомоги від нього на утримання дитини, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді, оскільки належних і допустимих доказів, які б могли підтвердити вказану обставину до суду не надано, окрім свідчень допитаного в судовому засіданні спільного знайомого померлої та ОСОБА_1 - гр. ОСОБА_9 , яким пояснено, що ОСОБА_1 приймав участь в утриманні дитини, а ОСОБА_2 ухиляється від отримання допомоги від ОСОБА_1 . Конкретних відомостей про характер утримання, що надавались ОСОБА_1 його сину - не вказано, обставин, які б з достовірністю свідчили про ухилення ОСОБА_2 від отримання допомоги від ОСОБА_1 не повідомлено.

З матеріалів справи вбачається, що лише у січні 2021 року та у лютому 2021 року ОСОБА_1 перерахував аліменти на користь ОСОБА_11 (а.с. 68) по 1224 грн за січень та лютий 2021 року.

Твердження про те, що ОСОБА_1 не знав на чию користь він має сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому їх не перераховував, оцінюються критично, оскільки як вбачається зі скарги на ім`я начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), з відповідною він звернувся лише 04.03.2021, тобто під час розгляду зазначеної справи в суді. Інших доказів про те, що він намагався отримати інформацію про належного отримувача аліментів, до суду не надано.

Натомість, судом встановлено, що ОСОБА_4 , проживаючи разом з ОСОБА_2 після смерті матері, знаходився на її утриманні, отримувана заявником заробітна плата, як особи, яка працює в Полтавському міському центрі комплексної реабілітації осіб з інвалідністю з 01.07.2020 (а.с. 103), є основним джерелом засобів для існування та проживання бабусі з онуком, хоча і не єдиним, оскільки батьком у січні та лютому 2021 року були перераховані аліменти.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався заявник, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на утриманні своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по день її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 вони спільно проживали, а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні своєї бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та вони спільно проживають з 03 жовтня 2019 року.

За таких обставин, оскільки встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії її онуку у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання та перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також факт спільного проживання та перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_2 з 03 жовтня 2019 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги доведені та підтверджені належними доказами, а відтак заява про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись частиною 6 статті 259, статтями 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, Головне управління національної поліції України в Полтавській області, ОСОБА_1 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на утриманні своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по день її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 вони спільно проживали.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні своєї бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та вони спільно проживають з 03 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа-1: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Полтавській області, , вул. Європейська, 164, м. Полтава, 36008;

заінтересована особа-2: Головне управління національної поліції України в Полтавській області, , вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014;

заінтересована особа-3: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 17 травня 2021 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва