ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

04 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/26/21
Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/699/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 23 лютого 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, в якому просив визнати, що встановлені Чернігівським окружним адміністративним судом у рішенні від 07.09.2020 року протиправні дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки призвели до заподіяння моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. Також у вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просив стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 30 000 грн. шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України, без утримання з цієї суми при виконанні рішення обов`язкових платежів і зборів, комісійної винагороди. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 18.11.2019 року він подав до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву, в якій просив скласти і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір його грошового забезпечення з 05.03.2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: премії, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям. У листі від 27.11.2019 року відповідачем було відмовлено у складанні вказаної довідки. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 . Вказаним рішенням суду також зобов`язано відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43,63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 . У позові ОСОБА_1 зазначав, що станом на час подання даного позову до суду, рішення суду від 07.09.2020 року не виконано. Позивач стверджував, що відповідачем вчинені протиправні дії, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, і вказані протиправні дії відповідача призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. Позивач обґрунтовує завдану моральну шкоду з врахуванням стану здоров`я, і шкідливого впливу протиправних дій відповідача. При цьому, позивач вказує на порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, він втратив звичайний спосіб життя, у зв`язку із свідомою відмовою скласти і надати довідку, згідно якої пенсія повинна бути збільшена, необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібранням документів, необхідних для захисту свого права в суді, тим самим було обмежено спілкування позивача із сім`єю, лікування.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України 10 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди з 10 000 грн. до 30 000 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року ухвалено судом з порушенням норм процесуального і матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення в частині збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме, не розглянув і не вказав норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судової практики Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду, Верховного Суду, судом не розглянуто і не враховано ключові докази свідомого порушення відповідачем статті 19 Конституції України, і обов`язковість постанов Верховного Суду. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто важливі письмові докази щодо погіршення стану здоров`я позивача, тривале лікування і відновлення. Доводи апеляційної скарги вказують, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також не відповідають вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, статті 265 ЦПК України, правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.12.2018 року, справа №210/5258/16-ц. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, при цьому, значно зменшено заявлений у позові розмір відшкодування моральної шкоди, всупереч судовій практиці. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції не врахував норми права, які регулюють спірні правовідносини, не застосував норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судову практику Європейського Суду з прав людини. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції не розглянуто і не враховано ключові докази про характер правопорушення, ступінь вини відповідача. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не розглянуто і не враховано свідомі порушення норм процесуального права, які були вчинені відповідачем під час судового розгляду справи, а саме, ненадання суду доказів направлення позивачу копії відзиву на позовну заяву. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом взагалі не розглянуто фізичні та психологічні наслідки протиправних дій відповідача, важливі письмові докази, які свідчать про погіршення стану здоров`я позивача, тривале лікування і відновлення. Доводи апеляційної скарги вказують, що встановлений рішенням суду першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., є малим відносно розміру, встановленому у подібних справах про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями органів державної влади. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції порушено принцип правової рівності і правило прецеденту. При цьому, суд першої інстанції не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №750/1591/18-ц, якою було залишено без змін рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.05.2018 року про стягнення 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року є необґрунтованим, ухваленим судом з порушенням норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зазначає, що на час звернення позивача - 18.11.2019 року із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, залишалось неврегульованим питання порядку дій суб`єктів владних повноважень, задіяних в питанні перерахунку пенсій. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку з визнанням рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, неправомірними окремих положень Постанови №103 та Порядку №45, законодавством не було чітко врегульовано норми щодо порядку видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій. Після отримання Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року у справі №620/3965/19, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготував нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії №ФЧ60689 від 17.12.2020 року та за вих.№5/6060с від 18.12.2020 року направив дану довідку на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для перерахунку позивачу пенсії. Доводи апеляційної скарги вказують, що Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в максимально короткий проміжок часу вчинив дії для поновлення позивача в правах та законних інтересах, після набрання рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі №620/3965/19 законної сили та врегулювання спірних правовідносин рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі №160/8324/19. Доводи апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначають про необґрунтованість вимог заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач посилається лише на нормативні акти, які регулюють стягнення моральної шкоди, але не наводить жодних доказів відносно того, які саме моральні страждання він поніс, чим це підтверджується, які відбулись втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від нього додаткових зусиль. Доводи апеляційної скарги стверджують, що хоча Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив позивачу листом від 27.11.2019 року №5/5343с у видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, і, враховуючи рішення суду, діяв протиправно, проте, наміру порушити права та законні інтереси позивача у Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не було. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем по справі не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її необґрунтованістю.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Шитіков І.В. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із її безпідставністю.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень, сторони по справі отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 18.11.2019 року ОСОБА_1 подав до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву, в якій просив скласти і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір його грошового забезпечення з 05.03.2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: премії, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям.

Листом від 27.11.2019 року №5/5343с Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відмовлено у складанні довідки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, справа №620/3965/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року (а.с.20-34), визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року№704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії. Зобов`язано Чернігівський обласний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Як зазначено у рішенні Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року, на виконання рішення суду від 07.09.2020 року, відповідач склав нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року, і супровідним листом від 18.12.2020 року направив її до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідачем вчинені протиправні дії, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, і вказані протиправні дії відповідача призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. Позивач обґрунтовує завдану моральну шкоду з врахуванням стану здоров`я, і шкідливого впливу протиправних дій відповідача. При цьому, позивач вказує на порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, він втратив звичайний спосіб життя, у зв`язку із свідомою відмовою скласти і надати довідку, згідно якої пенсія повинна бути збільшена, необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібранням документів, необхідних для захисту свого права в суді, тим самим було обмежено спілкування позивача із сім`єю, лікування.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України 10 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Як вбачається із рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року, з посиланням на ч.1, п.2 ч.2, ч.3 статті 23, статтю 1173 ЦК України, суд першої інстанції зазначив, що вважає доведеним факт завдання відповідачем позивачу моральної шкоди протиправними діями, встановленими рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року (адміністративна справа №620/3965/19), яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з порушенням права на належне пенсійне забезпечення, у порушенні звичайного способу життя позивача та необхідності докладати додаткові зусилля для його організації та відновлення попереднього становища. Виходячи із засад розумності та виваженості, а також тієї обставини, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд першої інстанції вважав достатньою сатисфакцією завданої позивачу моральної шкоди стягнення на його користь 10 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання вказаної грошової суми з єдиного казначейського рахунку України.

Оскільки окреме визнання судом, що розглядає цивільну справу, факту завдання позивачу моральної шкоди протиправними діями відповідача, встановленими в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, не відновлює порушених прав позивача, суд першої інстанції у рішенні від 23.02.2021 року дійшов висновку, що вказана позовна вимога підлягає відхиленню.

У вказаній частині рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року апелянтами не оскаржується, і за даних обставин, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме, не розглянув і не вказав норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судової практики Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду, Верховного Суду, судом не розглянуто і не враховано ключові докази свідомого порушення відповідачем статті 19 Конституції України, і обов`язковість постанов Верховного Суду. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто важливі письмові докази щодо погіршення стану здоров`я позивача, тривале лікування і відновлення. Доводи апеляційної скарги вказують, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також не відповідають вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, статті 265 ЦПК України, правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.12.2018 року, справа №210/5258/16-ц.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року щодо часткового задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи із положень ч.1, ч.2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає в себе, як складові елементи, шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та його вини в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру морального відшкодування не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.12.2018 року, справа №210/5258/16-ц, не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру морального відшкодування на користь позивача. Оскільки предметом позову у справі, на яку посилається ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги, є відшкодування моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві, тобто, обставини вказаної справи не є аналогічними обставинам у даній справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що суд першої інстанції не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №750/1591/18-ц, якою було залишено без змін рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.05.2018 року про стягнення 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру морального відшкодування на користь позивача. Оскільки кожна судова справа має індивідуальний характер, фактичні обставини, і згідно приписів частини третьої статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що встановлений рішенням суду першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., є малим відносно розміру, встановленому у подібних справах про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями органів державної влади.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1,ч.3 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ч.1,ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України визначають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із приписів п.3 ч.2 статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що судом взагалі не розглянуто фізичні та психологічні наслідки протиправних дій відповідача, важливі письмові докази, які свідчать про погіршення стану здоров`я позивача, тривале лікування і відновлення.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача, оскільки відсутність посилання у рішенні суду першої інстанції від 23.02.2021 року на вказані обставини, не свідчить про те, що вони не були прийняті судом першої інстанції до уваги при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи характер і спосіб завдання моральної шкоди позивачу, визначений судом першої інстанції розмір її відшкодування є обґрунтованим. Висновки суду першої інстанції від 23.02.2021 року щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди узгоджуються із приписами статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, а також із роз`ясненнями п.3, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із наступними змінами). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції враховано вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що судом першої інстанції у рішенні від 23.02.2021 року значно зменшено розмір морального відшкодування у порівнянні із іншими аналогічними справами про відшкодування моральної шкоди, не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Оскільки рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, ухвалено на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом.

В доводах апеляційної скарги Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зазначає, що на час звернення позивача - 18.11.2019 року із заявою про видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, залишалось неврегульованим питання порядку дій суб`єктів владних повноважень, задіяних в питанні перерахунку пенсій. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку з визнанням рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, неправомірними окремих положень Постанови №103 та Порядку №45, законодавством не було чітко врегульовано норми щодо порядку видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій. Після отримання Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року у справі №620/3965/19, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготував нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії №ФЧ60689 від 17.12.2020 року та за вих.№5/6060с від 18.12.2020 року направив дану довідку на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для перерахунку позивачу пенсії. Доводи апеляційної скарги вказують, що Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в максимально короткий проміжок часу вчинив дії для поновлення позивача в правах та законних інтересах, після набрання рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі №620/3965/19 законної сили та врегулювання спірних правовідносин рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі №160/8324/19. Доводи апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначають про необґрунтованість вимог заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач посилається лише на нормативні акти, які регулюють стягнення моральної шкоди, але не наводить жодних доказів відносно того, які саме моральні страждання він поніс, чим це підтверджується, які відбулись втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від нього додаткових зусиль. Доводи апеляційної скарги стверджують, що хоча Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив позивачу листом від 27.11.2019 року №5/5343с у видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, і, враховуючи рішення суду, діяв протиправно, проте, наміру порушити права та законні інтереси позивача у Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не було. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем по справі не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що суд вважав доведеним факт завдання відповідачем позивачу моральної шкоди протиправними діями, встановленими рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року (справа №620/3965/19), яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з порушенням права на належне пенсійне забезпечення, у порушенні способу звичайного життя позивача та необхідності докладати додаткові зусилля для його організації та відновлення попереднього становища.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, справа №620/3965/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року (а.с.20-34), визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року№704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії. Зобов`язано Чернігівський обласний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначають про необґрунтованість вимог заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач посилається лише на нормативні акти, які регулюють стягнення моральної шкоди, але не наводить жодних доказів відносно того, які саме моральні страждання він поніс, чим це підтверджується, які відбулись втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від нього додаткових зусиль. Доводи апеляційної скарги стверджують, що хоча Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив позивачу листом від 27.11.2019 року №5/5343с у видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, і, враховуючи рішення суду, діяв протиправно, проте, наміру порушити права та законні інтереси позивача у Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не було. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем по справі не доведено спричинення йому відповідачем моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не можуть бути підставами відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, оскільки дані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Враховуючи характер і спосіб завдання моральної шкоди позивачу, визначений судом першої інстанції розмір її відшкодування є обґрунтованим. Висновки суду першої інстанції від 23.02.2021 року щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди узгоджуються із приписами статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, а також із роз`ясненнями п.3, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із наступними змінами). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції враховано вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необхідно залишити без задоволення.

Разом з тим, відповідно до приписів ч.4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 6 Конституції України визначає, що Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути, як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України Про виконавче провадження, а також особливості їх виконання.

Статтею 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440.

Відповідно до підпункту 2) пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (далі - Порядок) (пункт 1 Порядку).

У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

У частині другій статті 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року у справі №459/274/17, провадження № 61-25576сво18.

Виходячи із положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.07.2017 року №492-р Про реалізацію пілотного проекту щодо утворення територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є місцевим органом військового управління органу державної влади - Міністерства оборони України, який завдав шкоди та на якого поширюються правила, передбачені статтею 1173 ЦК України.

Протиправність дій Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлена рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, справа №620/3965/19. А саме, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, справа №620/3965/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року (а.с.20-34), визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року№704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком рішення суду першої інстанції від 23.02.2021 року щодо завдання відповідачем позивачу моральної шкоди протиправними діями, встановленими рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року, справа №620/3965/19. Проте, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована винною особою - боржником в контексті пункту 2 вказаного вище Порядку, а саме, Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, при цьому, на Державне казначейство України покладається функція з виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника - Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі виконавчого документа (пункт 3 Порядку).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки необхідно залишити без задоволення. В порядку ч.4 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року змінити, виклавши пункт 6.2. його резолютивної частини в наступній редакції:

6.2. Стягнути з Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місце знаходження: м.Чернігів, вул.Гетьмана Полуботка, 68; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.

01.06.2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зловживання процесуальними правами Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і вжиття заходів, в якій ОСОБА_1 просить апеляційний суд: визнати таким, що суперечить завданням цивільного судочинства подання Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки апеляційної скарги, в якій вказані завідомо неправдиві обставини, свавільний і незаконний коментар постанов Верховного Суду у справах №620/1918/18, №826/3858/18; повернути апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що перешкоджає цивільному судочинству; вжити до посадових осіб Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки засобів судового контролю з метою недопущення вказаних свідомих порушень законодавства України і міжнародних договорів.

Дослідивши та перевіривши доводи та вимоги поданої ОСОБА_1 01.06.2021 року заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги даної заяви не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів п.8 ч.2 статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Згідно ч.1 статті 17 ЦПК України, яка регламентує право на перегляд справи та оскарження судового рішення, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05.04.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14.05.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14.05.2021 року справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, призначено до розгляду Чернігівським апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Повернення апеляційної скарги, в тому числі, і підстави повернення апеляційної скарги, регламентовано приписами статті 357 ЦПК України. Відповідно до положень ч.6 статті 357 ЦПК України, питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Обставини, на які позивач ОСОБА_1 посилається в доводах заяви від 01.06.2021 року, не можуть бути підставами для повернення апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки вказані обставини не передбачені приписами статті 357 ЦПК України. Після відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд, відповідно до приписів ч.1,ч.2 статті 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами апеляційного перегляду, апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.02.2021 року у даній цивільній справі, залишено без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 від 01.06.2021 року про зловживання процесуальними правами Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і вжиття заходів.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 лютого 2021 року змінити, виклавши пункт 6.2. його резолютивної частини в наступній редакції:

6.2. Стягнути з Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місце знаходження: м.Чернігів, вул.Гетьмана Полуботка, 68; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04.06.2021 року.

Головуючий: Судді: