Справа № 276/909/21
Провадження по справі 2-з/276/4/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражський А.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ляхова Олександра Валерійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

в с т а н о в и в:

01 червня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Ляхова Олександра Валерійовичазвернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку від грошових коштів, які знаходяться на рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «УкрСиббанк» та Ѕ коштів, які розміщені в банківській комірці (банківська скринька, депозитарна комірка, індивідуальний банківський сейф, абонементний сейф, депозитна скринька) в АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правову допомогу.

Також, 01 червня 2021 року, разом із позовною заявою ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Ляхова Олександра Валерійовича,звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківську скриньку, яка відкрита АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування своєї заяви позивачем зазначено, що 10.09.2011 року травня між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі в Богунському районному суді м. Житомира відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. За час перебування в шлюбі вони мають певні заощадження у вигляді грошових коштів, а саме: 20 000 доларів США розміщених на рахунку АТ «УкрСиббанк», який відкрито на ім`я її чоловіка ОСОБА_2 , а інші заощадження вони розмістили в банківській скриньці, яка відкрита, теж на ім`я ОСОБА_2 . Оскільки кошти в банківську скриньку в АТ «Кредобанк» вони весь час докладали, то наразі точку суму коштів визначити неможливо. Дані кошти планувалось витратити в інтересах сім`ї, а саме на придбання житла, але сімейне життя не склалося, вважає за необхідне заощаджені кошти розділити між ними. В добровільному порядку ОСОБА_2 відмоляється поділити кошти, а тому порушені її права підлягають захисту в судовому порядку. Також, зазначено, що існує реальна загроза, що відповідач закриє депозитну скриньку АТ «Кредобанк», вилучивши з неї зібрані сторонами кошти і тим самим унеможливить виконання рішення в частині поділу грошових коштів, вимога щодо вжиття заходів забезпечення позову є співмірною із заявленими позовними вимогами та відповідач не понесе збитків при застосуванні забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище статей, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник щодо поділу майна подружжя, а саме Ѕ частки від грошових коштів, які знаходяться на рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «УкрСиббанк» та Ѕ коштів, які розміщені в банківській комірці (банківська скринька, депозитарна комірка, індивідуальний банківський сейф, абонементний сейф, депозитна скринька) в АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки, банківську скриньку боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18).

Банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів (пункт 9 частина перша статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Звертаючись до суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківську скриньку, яка відкрита АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_2 , позивач не надав доказів, які б підтверджували відомості про номери рахунків, суму грошових коштів, а також договору щодо банківської комірки (банківської скриньки, депозитної комірки, індивідуальний банківський сейф, абонентний сейф, депозитної скриньки).

Відсутність відомостей про рахунки, договору щодо банківської скриньки відповідача та його вартість не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках, в яких банківських скриньках та в якому розмірі перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Наданих суду відомостей щодо банківської скриньки у АТ «Кредобанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), тобто зазначення лише його прізвища ім`я по батькові та ідентифікаційного номеру без зазначення призначення такої скриньки недостатньо, щоб надати правову оцінку ймовірності порушення у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову в спосіб, який просить позивач, прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Окрім того, заявником не надано відомостей про кошти, які належать відповідачу та знаходяться у АТ «УкрСиббанк», на яких рахунках та призначення цих рахунків.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що разом із позовною заявою позивачем подано заяву про витребування доказів у АТ «УкрСиббанк» та АТ «Кредобанк» щодо наявності рахунків та банківської комірки на ім`я ОСОБА_2 , з повідомленням суми вкладу, відсотків та руху коштів.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Заява про витребування доказів може буде розглянута судом відповідно до вимог статті 197 ЦПК України.

Крім того, частина 1 статті 153 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.

Розгляд заяви про витребування документів у АТ «УкрСиббанк» та АТ «Кредобанк» не забезпечить отримання вказаних документів у дводенний строк, протягом якого процесуальним законом покладено в обов`язок суду розгляд зави про забезпечення позову.

Тому, витребування доказів щодо інформації, яка містить банківську таємницю в межах строку розгляду заяви про забезпечення позову (не пізніше двох днів з дня її надходження ч.1 ст. 153 ЦПК України), не видається можливим.

Окрім того, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи (частина 2 статті 149 ЦПК України).

Таким чином, позивачем не доведено необхідності застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківську скриньку відповідача ОСОБА_2 , що знаходяться у АТ «Кредобанк» та є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не зазначено яка сума грошових коштів та на яких рахунках, належить відповідачу по справі, таким чином суд позбавлений можливості накласти арешт на майно або грошові кошти, які є невизначеними. Крім того, не доведено наявності об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально-правових інтересів позивача та неможливість виконання судового рішення. Позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту, що відповідач закриє депозитну скриньку, незабезпечення позову може зробити неможливим виконання майбутнього рішення в частині поділу грошових коштів, при цьому переконливих доводів щодо причин, у зв`язку якими необхідно забезпечити позов, обґрунтування його необхідності, не навів. Також не надано доказів того, що відповідач може вжити заходів для приховування активів.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в зазначений ним спосіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 152, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Ляхова Олександра Валерійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Збаражський