Справа № 487/9207/19
Провадження № 6/487/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Сухаревич З.М.,

за участю секретарів судового засідання - Дорош В.В., Гулого С.В., Демиденко Н.В., Сердюк В.М., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-2147, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 01.08.2003 року про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 13.10.2017 року виконавче провадження про стягнення аліментів закрито, проте 01.11.2019 року виконавче провадження продовжено. Весь час до повноліття своєї доньки ОСОБА_5 заявник справно сплачував аліменти, але станом на 01.11.2019 всі чеки та квитанції втрачені. Проте він сплачував аліменти на рахунок стягувача, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» з поміткою призначення «Аліменти», тому заборгованість відсутня. На даний час з нього стягуються заборгованість у розмірі 1/2 частини заробітку, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду та просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зупинити виконавче провадження ВП № 45652786, витребувати з Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області копії матеріалів виконавчого провадження № 45652786, витребувати з АТ КБ «ПриватБанк» виписки по всім рахункам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.08.2003 року по 13.10.2017 р. з обов`язковим зазначенням дати зарахування коштів та платника і призначення платежу.

21.12.2019 року зазначену заяву прийнято до розгляду, залучено до участі у справі ОСОБА_3 , зупинено виконання за виконавчим документом , витребувано копії матеріалів виконавчого провадження.

27 грудня 2019 року від головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв Гордашко О.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

03 січня 2020 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк» по рахункам ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк» про рахункам ОСОБА_6 та з Центрального ВДВС у місті Миколаєві оригінали матеріалів виконавчого провадження.

13 травня 2020 року до суду надійшли виписки по рахункам ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк».

01 липня 2020 року до суду надійшли виписки по рахункам ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року зупинено провадження у справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року ухвалу від 05 лютого 2021 року скасовано.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, пояснив, що заборгованість відсутня, оскільки він сплачував аліменти. З виписки ОСОБА_7 вбачається, що з 2012 року є регулярні платежі відділення «Экспресс-15» та відділення на вул. Комсомольська, навіть в деяких платежах є прізвище ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_9 (дочка дружини). Представник АТ КБ «ПриватБанк» йому повідомив, що не завжди у виписках вказується призначення платежу. Стверджує, що це були аліменти. Чому немає платежів на ОСОБА_3 не відомо, він платив на картку ОСОБА_3 . Окрім перерахування коштів, дочка приходила до нього, жила у нього, він давав їй кошти. Окрім цього, після того як дочці виповнилось 18 років, він в серпні перерахував їй кошти. Він сплачував на карту ОСОБА_3 , а потім йому колишня дружина сказала платити на карту дитини. Він знав про перебування на виконанні виконавчого листа, але певний час не працював і виконував рішення суду як міг. Всі підтвердження у нього були, але коли дитині виповнилось 18 років претензій не було, тому він не зберіг квитанції. Державному виконавцю він не надавав підтвердження сплати аліментів.

Представник заявника в судовому засідання заяву підтримала просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що ОСОБА_1 сплачував аліменти, що підтвердила дружина та донька. З виписок з Банку вбачається те, що ОСОБА_1 сплачував аліменти. Вважає, що виконавчий лист виконано, тому він не підлягає виконанню.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_3 отримувала аліменти перші три місці, а потім не отримувала. Доказів того, що заявник виплатив аліменти, суду не надано. Ніяких даних про те, що у виписках зазначені платежі по аліментам і саме ОСОБА_1 , не надано. Тільки 11.09.2014, 11.07.2015, 11.02.2015 у виписках по рахунку ОСОБА_7 вказано прізвище ОСОБА_8 . Тим більше сам ОСОБА_1 не заперечував, що він платив скільки міг і 4 роки взагалі не платив. Тому не можна казати, що виконавчий лист виконано повністю.

ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що аліменти вона не отримувала і ОСОБА_1 не утримував дитину.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що на виконання в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 45652786 з виконання виконавчого листа № 2-2147 виданого 01.08.2003 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 16.07.2003 р. до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість за період з грудня 2011 року по липень 2015 року складає 30 978 грн. (Том 1, а.с. 30)

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки викладені в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник посилається на виконання виконавчого листа.

Однією з підстав, визначеною ч. 2 ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на яку посилається заявник, є відсутність обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З копій матеріалів виконавчого провадження (Том 1, а.с. 28-139) не вбачається жодних доказів, які б могли свідчити про виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів.

Так само, витребувані судом виписки по рахункам стягувача ОСОБА_3 у АТ КБ «ПриватБанк» не містять жодного платежу від ОСОБА_7 або платежу за призначенням «Аліменти».

Виписки по рахунку ОСОБА_7 у АТ КБ «ПриватБанк», на які посилається заявник як на підтвердження сплати ним аліментів, суд не приймає як належний доказ, оскільки платежі, на які посилається заявник (11.07.2014, 13.08.2014 ОСОБА_8 , 11.09.2014 ОСОБА_8 , 12.10.2014, 11.11.2014, 10.12.2014, 12.01.2015, 11.02.2015- ОСОБА_8 , 10.03.2015, 08.04.2015, 11.04.2015, 12.05.2015, 10.06.2015 ОСОБА_9 , 11.07.2015 ОСОБА_8 , 07.08.2015, 09.12.2013, 06.01.2014, 07.02.2014, 05.03.2014, 05.04.2014, 05.05.2014, 12.06.2014 ОСОБА_8 , 11.07.2014, 13.08.2014 ОСОБА_8 , 10.10.2013, 08.11.2013, 08.05.2013, 06.06.2013, 10.07.2013, 06.08.2013, 07.02.2012, 07.08.2012, 06.09.2012, 08.10.2012, 06.11.2012, 06.12.2012, 10.01.2013, 06.02.2013, 06.03.2013, 08.04.2013,06.03.2012, 05.04.2012, 07.05.2012, 07.06.2012, 07.07.2012) не містять призначення платежу та більшість платежів не містить прізвища платника.

А відповідно до ст.. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, зобов`язання повинно виконуватись належними сторонами. В зв`язку з чим, перерахування грошових коштів на карточку ОСОБА_6 не може свідчити про належне виконання обов`язку щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_3 відповідно до рішення суду від 01.08.2003 та виконавчого листа №2-2147/2003.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи досліджені по справі докази, суд дійшов висновку що обставини, на які ОСОБА_1 посилається у заяві, не дають підстав вважати, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням.

Підсумовуючи викладене, оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 260-261, 353, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2021 року.

Суддя: З.М. Сухаревич