22-ц/804/28/21
264/4967/19

Головуючий у 1-й інстанції Матвєєва Ю.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Грішко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Матвєєвої Ю.О., повний текст рішення складено 18 травня 2020 року,

у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про усунення перешкод в користуванні та володінні шляхом вселення, відшкодування моральної шкоди,

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про припинення права власності,

третя особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (т. 1 а.с. 1-2) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , уточнивши в подальшому редакцію позовних вимог (т. 1 а.с. 140-142), посилався на наступні обставини.

Позивач і відповідачі є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позивачеві належить 1/12 частина цієї квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 і 1/12 частина квартири успадкована після смерті батька ОСОБА_5 за заповітом.

Після смерті брата ОСОБА_6 його частку в квартирі успадкували відповідачі: дружина брата - ОСОБА_2 та син брата - ОСОБА_7 , яким належить решта часток в квартирі - 5/6 частин сумарно.

Відповідачі не дають можливості позивачеві користуватись належним йому майном та чинять перешкоди у вселенні, у зв`язку із чим просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення його у спірну квартиру та відшкодувати за рахунок відповідачів моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях внаслідок довготривалої неможливості мешкати в батьківській квартирі, що оцінює в розмірі 50000грн.

У вересні 2019 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом (т. 1 а.с. 37-40), з урахуванням відмови від позовних вимог в частині відшкодування сплачених коштів за житлово-комунальні послуги (т. 1 а.с. 162, 165) про припинення права власності ОСОБА_1 на 2/12 частини в спірній квартирі АДРЕСА_2 , посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_2 є власницею ? частини вказаної квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 та 1/3 частини квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2019. Її син, залучений у якості третьої особи - ОСОБА_3 є власником 1/4 частки цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999. Сумарна частка її із сином в спірній квартирі становить 5/6 частин.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 є власником 1/12 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 1/12 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Його сумарна частка в квартирі становить 1/6 частини.

Вважає, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві з урахуванням наявності у нього у власності трикімнатної квартири в смт Ялта Мангушського району Донецької області, де він постійно проживає, та житловий будинок в місті Маріуполі. Він ніколи в спірній квартирі не проживав, комунальні послуги, як власник майна, не сплачував, участі в поточних та капітальних ремонтах квартири не приймав. Загальна житлова площа спірної квартири складає 40,4кв.м, на належну відповідачеві частку в квартирі припадає 6,73 кв.м, що свідчить про незначність цієї частки, яку неможливо виділити в натурі, спільне користування квартирою двома сім`ями неможливе. У зв`язку із наведеним просила припинити право ОСОБА_1 на 2/12 частини спірної квартири АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на ці 2/12 частини спірної квартири; стягнути з неї на користь ОСОБА_1 вартість визначеної експертом вказаної частки в розмірі 62137грн, які внесені на депозит суду.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гайтан К.О. подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 133-134).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року (т. 1 а.с. 168-170) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та володінні власністю шляхом вселення, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_1 на 2/12 частки квартири АДРЕСА_1 і визнано за ОСОБА_2 право власності на ці 2/12 частки квартири АДРЕСА_2 . Перераховано ОСОБА_1 в рахунок стягнення грошової компенсації за припинення права власності в спільному майні, грошові кошти в розмірі 62137грн, внесені ОСОБА_2 , з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на розрахунковий рахунок, що буде вказаний ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 6213,70грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 є у власності житловий будинок та трикімнатна квартира, припинення права власності на його частку в спільній власності не завдасть йому істотної шкоди; 1/6 частка його власності у спірній квартирі, на яку припадає житлова площа розміром 6,73 кв.м, є незначною. Неприязні стосунки між співвласниками квартири роблять неможливим реалізацію права кожної зі сторін на володіння та користування спільним майном. Відповідачкою ОСОБА_2 внесено в порядку ч. 2 ст. 365 ЦК України на депозит суду грошові кошти компенсації в сумі 62137грн, що відповідає висновку експертного дослідження про оцінку майна (вартість 1/12 частини 31068,50грн, а відповідачеві належить 2/12 частин цієї квартири). Суд врахував непогодження ОСОБА_1 із запропонованою вартістю його частки в спільній квартирі, а не прагненням користуватися цією часткою як житлом. У зв`язку із цим суд відмовив в задоволенні вимог про вселення і відшкодування моральної шкоди, як похідних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с. 205, 206), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована положеннями ст.ст. 355, 358, 365 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і обставинами щодо важливої значущості для нього спірної квартири, як батьківського, родинного помешкання. Не погоджується із твердженням в рішенні суду, що припинення права власності на його частку в спірній квартирі не завдасть його інтересам істотної шкоди.

Апелянт наводить правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах від 15.05.05.2013 у справі № 6-37цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-68цс14, зокрема, що для припинення прав особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї і попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Додаткове рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.06.2020 (т. а.с. 186-187), з урахуванням ухвали про виправлення в ньому описки (т. 1 а.с. 202), що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, в даній справі не оскаржується і апеляційним судом не перевіряється.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи, що є малозначною згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження.

Справа розглядається за участі позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката Гайтан К.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Лисакової О.О., яка заперечувала проти задоволення скарги, а також у відсутність повідомлених належним чином про дату і час розгляду справи відповідачки ОСОБА_2 , від якої надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (т. 2 а.с. 68) і залученого у якості співвідповідача за основним позовом і третьої особи за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , неявка яких в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником 1/12 частини квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2019 після смерті матері - ОСОБА_4 успадкована 1/3 частина від спадкової ? частки квартири; та власником 1/12 частини цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.2019 після смерті батька - ОСОБА_5 . Відомості про право власності позивача внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 9-15).

Сумарна частка позивача у спільній квартирі становить 2/12 (або 1/6) частини.

ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2019 після смерті чоловіка - ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 45).

ОСОБА_3 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням міського майна № 15247/п 25.11.1999 (т. 1 а.с. 15, 41).

Сумарна частка відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у спільній квартирі становить 5/6 частин.

Висновком експертного дослідження № 51 будівельної-технічної експертизи від 06.08.2019, проведеної на замовлення ОСОБА_4 , визначена ринкова (дійсна) вартість спірної квартири АДРЕСА_2 в розмірі 372822грн, а вартість 1/12 її частки становить 31068,50грн (т. 1 а.с. 51-53).

ОСОБА_1 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, окрім спірного майна (2/12 частки квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.10.2017, а також трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 47, 48).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ч. 1 ст. 365 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності N 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував зібрані по справі докази, які доводять незначність частки позивача ОСОБА_1 у спільному майні 1/6 сумарна частини, чому відповідає житлова площа 6,73 кв.м,, відомості про наявність в нього, окрім спірної частки в квартирі АДРЕСА_2 , у одноособовій власності ще двох об`єктів нерухомого майна - трикімнатної квартири і житлового будинку, зокрема в цій же місцевості місті Маріуполі, неможливість спільного використання сторонами неподільної квартири з технічної точки зору через неприязні стосунки і відсутність в квартирі для виділу позивачеві приміщення наближеною житловою площею до обсягу його частки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що припинення права власності на частку позивача в спільній власності не завдасть йому істотної шкоди, з урахуванням учинення відповідачкою ОСОБА_2 дій, регламентованих ч. 2 ст. 365 ЦК України з внесення на депозитний рахунок суду суми грошової компенсації позивачеві за припинення його права власності на частку у спільному майні.

Таке рішення, що схвалює колегія суддів, буде ефективним способом розв`язання спірних майнових правовідносин сторін, що, як правильно визначився суд першої інстанції, усуває задоволення позову ОСОБА_1 про вселення до спірної квартири.

Правових підстав для задоволення похідних вимог, якими є позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої створенням перешкод в користуванні власним майном, як пересвідчилась колегія суддів, немає.

Відтак, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про вселення і відшкодування немайнової шкоди підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неможливості позбавлення його частини власності у батьківській, родинній квартирі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Натомість, в межах перевірки доводів ОСОБА_1 щодо непогодження із запропонованою вартістю його частки в спільній квартирі в ході апеляційного перегляду справи з метою повного і всебічного розгляду справи в порядку ст.ст. 103-104, 108, 239 ЦПК України здобуто і досліджено висновок експерта № 7365-7366 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 19.11.2020 (т. 2 а.с. 29-40), яким визначено ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 в розмірі 453033грн, 1/6 частина якої, що дорівнює частці ОСОБА_1 у цього нерухомому майні, становить 75505,50грн.

Відповідачкою ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції представлено квитанцію № 10 від 12.01.2021 про внесення нею на депозитний рахунок суду додаткової суми грошової компенсації 13368,50грн за різницею між вартістю частки позивача за проведеною в судовому засіданні апеляційного суду експертизою - 75505,50грн, та експертним дослідженням за замовленням відповідачки, здобутого на підставі ч. 3 ст. 102, ст. 106 ЦПК України, 62137грн (т. 2 а.с. 69).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як ухвалене в частині розв`язання зустрічних позовних вимог внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, підлягає зміні, з урахуванням корегування розміру грошової компенсації, належної до присудження позивачеві внаслідок припинення його частки у спільній власності, шляхом доповнення тексту резолютивної частини рішення про перерахування цієї суми ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції апеляційним судом змінюється, то підлягають перерозподілу судові витрати зі стягненням з ОСОБА_1 в дохід держави (з урахуванням звільнення позивачки ОСОБА_2 , як учасника бойових дій, від сплати судового збору т. 1 а.с. 49, 119) судового збору, пов`язаного із розглядом справи в суді першої інстанції зустрічного позову майнового характеру, в розмірі 768,40грн.

Понесені витрати ОСОБА_1 з оплати судового збору за подання позовної заяви про вселення 768,40грн і відшкодування моральної шкоди 768,40грн, а також понесені витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в задоволенні цих вимог і задоволення по суті зустрічного позову ОСОБА_2 не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Разом з тим, з урахуванням п. 2 ч. 3 ст. 133, ст. 139 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 3530,30грн (т. 2 а.с. 7, 16, 28).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення суду після абзацу 5 абзацом наступного змісту:

«Перерахувати ОСОБА_1 в рахунок стягнення грошової компенсації за припинення права власності в спільному майні, грошові кошти в розмірі 13368 (тринадцять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 50 копійок, з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (рахунок отримувача UA0011792; банк отримувача 820172 Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача 26288796), внесені ОСОБА_2 за квитанцією № 10 від 12.01.2021 на розрахунковий рахунок, що буде вказаний ОСОБА_1 .

Це ж рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 в дохід держави в сумі 6213,70грн змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, пов`язаний із розглядом справи в суді першої інстанції зустрічного позову майнового характеру, в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 3530 (три тисячі п`ятсот тридцять) гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова