Справа № 675/891/21
Провадження № 6/675/26/2021
У Х В А Л А

03 червня 2021 року м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді: Пашкевича Р. В.,

за участі: секретаря судового засідання: Григор`євої О. С.,

державного виконавця Кмін Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав подання державного виконавця Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кмін Юлії Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,

В С Т А Н О В И В :

На виконанні у Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавчий лист № 202/31401/13-ц про примусове стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110082 від 21.09.2017 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в сумі 121 825,09 грн.

Однак, боржник ОСОБА_1 , рішення суду не виконав, за адресою вказаною у виконавчих документах не виявлений, де на даний час проживає відділу ДВС невідомо. В ході проведення виконавчих дій, до реєструючих органів направлялись запити з метою виявлення майна, належного боржнику, джерел офіційного отримання доходів та рахунків, відкритих в фінансових установах.

Згідно відповіді Ізяславської міської ради про реєстрацію місця проживання стало відомо, що боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проте на письмові виклики від 22.03.2018, та 23.01.2019 державного виконавця, останній не з`являється та рішення суду не виконує, заборгованість не погашає. Виконавцем 16.01.2019 здійснювався вихід за адресою проживання ОСОБА_1 та за місцем проживання він не виявлений, будинок в занедбаному стані, зі слів сусідів боржник тривалий час за даною адресою не проживає. Ухвалою Ізяславського районного суду від 11.04.2019, ОСОБА_1 оголошений в розшук, та по даний час місце його перебування не встановлено.

За інформацією Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону № 104491185 від 01.06.2021, встановлено, що боржник ОСОБА_1 02 листопада 2019 року перетнув кордон України.

В судовому засіданні представник державної виконавчої служби Кмін Ю. С. подання підтримала, та підтвердила суду факт відсутності будь-яких дій боржника направлених на виконання рішення суду. Також вказала, що ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до державної виконавчої служби, офіційних даних чи йому відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості їй не відомо.

Суд, заслухавши представника державної виконавчої служби, перевіривши матеріали справи доказами приходить до висновку про відмову у задоволенні подання виходячи з наступного.

Із досліджених доказів доданих до подання, які на думку заявника свідчать про необхідність його задоволення вбачається, що на виконанні державного виконавця знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110082 від 21.09.2017 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 121 825,09 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання; боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» вбачається, що паспорт в розумінні даного Закону - це паспорт громадянина України для виїзду за кордон і проїзний документ дитини.

У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням та наявність паспорту для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов`язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Як стало відомо суду, у справі № 202/31401/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 04 жовтня 2013 року винесено заочне рішення про стягнення 121 825,09 грн.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

В судовому засіданні встановлено, що відомості про обізнаність ОСОБА_1 про судове рішення від 04.10.2013 про стягнення 121 825,09 грн. відсутні, оскільки рішення було заочне, винесене за відсутності відповідача, отримання ОСОБА_1 викликів державного виконавця відсутні, привід до боржника державним виконавцем не застосовувався. Проте наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, суду не представлено беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон, а насамперед, з метою невиконання зобов`язання, які саме дії буде неможливо вчинити державному виконавцю при виїзді останнього за кордон.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так-як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання державного виконавця про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України боржника.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таке подання може здійснюватись тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять матеріали подання. Крім того державним виконавцем не був складений акт про неможливість виконання рішення суду у зв`язку із перебуванням боржника за межами України.

Тому за наведених обставин суд вважає у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд ,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання державного виконавця Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кмін Юлії Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04 червня 2021 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич