Справа № 509/5254/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Нан Д.М. про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ»

до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення),-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року по справі № 509/5254/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення) задоволено.

Не погодившись з заочним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати заочне рішення суду, посилаючись на те, що не брав участі в судових засіданнях, оскільки не був обізнаний про час, дату та місце розгляду справи у зв`язку з тим, що не отримував судові повістки, судові повідомлення.

На вказану заяву до суду надійшов відзив позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування», в якому останнє просило відмовити у задоволенні заяви відповідачу ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заперечень представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» адвокат Гамей В.В. зазначив, що в інтересах відповідача ОСОБА_1 діяв його представник, адвокат Мука А.О., якому було відомо про розгляд даної справи, та який неодноразово звертався до суду з клопотанням про відкладення судових засідань по даній справі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відомо про заплановані судові засідання по справі.

В судове засідання 21.01.2021 року сторони та їх представники не з`явилися. Від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» адвоката Гамея В.В. надійшло клопотання про проведення засідання без його участі. В даному клопотанні представник позивача просив також відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення з підстав, викладених у відзиві на заяву про перегляд заочного рішення. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Статтею 287 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання не перешкоджає розгляду заяви. Згідно ч.2 ст. 286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення має бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Суд, вивчивши заяву, подану представником відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Статтею 288 ЦПК України визначені вимоги для скасування заочного рішення, а саме заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що для скасування заочного рішення потрібна одночасна наявність трьох умов: поважність причин неявки в судове засідання, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву та істотність доказів, на які сторона посилається, для правильного вирішення справи.

Щодо посилання представника відповідача про необізнаність ОСОБА_1 щодо існування судового спору та не повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду суд зазначає наступне.

Судом неодноразово здійснювалося направлення на адресу спірного житлового будинку ухвали про відкриття провадження у справі разом копією позовної заяви, а також судових повісток, проте всі документи поверталися у зв`язку з закінченим терміном зберігання.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу.

З пояснень позивача та наданого ним листа АТ «Укрпошта» судом встановлено, що житловий масив «Чорноморка» не є населеним пунктом, а є садовим кооперативом, що прилягає до селища Лиманка (Мізікевича) Овідіопольського району.

Відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» поштові відправлення адресатам, які перебувають за межами населених пунктів, вручаються у найближчому до них об`єкті поштового зв`язку.

На території даного масиву відсутні абонентські поштові скриньки. Але деякі мешканці встановили їх та за усною домовленістю з працівниками відділення поштового зв`язку №37 м. Одеса та на їхню адресу доставляють поштові відправлення.

За адресою: АДРЕСА_1 , абонентської поштової скриньки немає.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, у відповідності до ст. 128 ЦПК України судом було надано Позивачу повістки для вручення їх відповідачам.

Позивачем судові повістки направлялися кур`єрською службою доставки «КСД», через яку відповідачам й вручалися повістки, докази про що містяться серед матеріалів справи.

Посилання Відповідача на те, що дані повістки не були врученні особисто відповідачам, не заслуговують на увагу, оскільки такі повістки, у зв`язку з відсутністю відповідачів, були вручені за адресою спірного будинку для їх подальшого передання адресатам, і, як вбачається, зокрема, з клопотань адвоката Муки А.О. про відкладення судових засідань, про кожне судове засідання по справі відповідачу ОСОБА_1 було відомо.

Суд також врахував правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в даному судовому процесі представляв адвокат Мука А.О.

З матеріалів справи встановлено, що адвокату Муці А.О. було відомо про наявність даної справи, дати та часу призначених судових засідань, оскільки останній неодноразово надсилав до суду клопотання про відкладення судових засідань по даній справі.

Будучи у встановленому законом порядку повідомленим про судове засідання, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали.

Таким чином, сторона відповідача реалізувала своє право на участь у судовому засіданні на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки станом на 19 листопада 2020 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, до судового засідання ні особисто відповідачі, ні їх представники не з`явились, відзиву не подали, а представник позивача не заперечував щодо прийняття заочного рішення, у суду були законні підстави ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача ОСОБА_1 на норми Житлового кодексу Української РСР, які регулюють питання виселення осіб з житлових приміщень.

Процедура законного виселення чітко встановлена законодавством, а саме Житловим кодексом Української РСР.

Відповідно до ст. 109 Житлового Кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду

Проте предметом розгляду даної справи є усунення перешкод для Позивача у користуванні належним йому майном, а не виселення відповідачів в порядку, передбаченому статтею109 Житлового кодексу Української РСР.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1085 (нуль цілих одна тисяча вісімдесят п`ять десятитисячних) гектарів, в тому числі по угіддях: багаторічних насаджень 0,0181 га, під одно- та двоповерховою житловою забудовою 0,094 га, у межах згідно з планом, (кадастровий номер :02:007:0020), що розташована на території АДРЕСА_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування», і заочне рішення про задоволення позову надає останньому право на безперешкодне входження до свого майна.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач мав надіслати на адресу відповідачів вимоги про виселення суд зазначає наступне.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що попереднім власником нерухомого майна було Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс». Як попередній власник майна ТОВ «ФК «Поліс» здійснювало направлення вимог про виселення відповідачам, однак такі вимоги не були отримані відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

До того ж позивачем ТОВ «Тех-Буд-Проектування» слушно здійснено посилання у відзиві на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 09.09.2015 року по справі № 6-445цс15 та в постанові від 16.05.2018 року у справі №359/9648/16-ц, де суд прийшов до висновку, що «задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не може залежати від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» щодо вручення письмової вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення. Обов`язковість заявлення письмової вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору».

Інших доводів для перегляду заочного рішення відповідачем не зазначено.

Таким чином, у заяві про перегляд заочного рішення відповідачем не наведено обставин, які є підставою для скасування заочного рішення, зокрема відповідачем не надано доказів, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись статтями 286-287 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Нан Д.М. про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року по справі №509/5254/19 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення) - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду до Одеського апеляційного суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Бочаров А.І.