Справа № 159/2397/21
Провадження № 2/159/745/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді Лесика В.О.,
за участі секретаря Посполітак Г.О.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітня дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому з посиланням на норми ст. 180, 182 СК України позивач просила стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рух справи в суді.
Позовну заяву подано до суду 22 квітня 2021 року.
Ухвалою судді від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 31.05.2021 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Позиція учасників справи.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Згідно рішення Шацького районного суду Волинської області, сторони по справі розірвали шлюб 23.06.2016 року.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.02.2016 року (видане повторно).

Довідкою про склад сім`ї виданої ТОВ «КД-2 Верес» від 30.03.2021 року, підтверджується та обставина, що позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 проживають разом по АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді на адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_2 , вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримує доходи.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Таким чином, вибір способу сплати аліментів: у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, належить позивачу. Вона обрала тверду грошову суму і настоює на своєму виборі. Отже, аліменти мають бути присуджені саме в твердій грошовій сумі, незалежно від того, має відповідач постійне місце роботи, чи ні.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Зі звіту про здійснення відрахування та виплати ОСОБА_2 за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2021 рік слідує, що ОСОБА_2 нарахована заробітна плата, інші доходи в сумі 179391,30 грн.; утримано податків та інших обов`язкових платежів за вказаний період в сумі 1840,14 грн., нараховано оздоровчі на суму 12060,48 грн., утримано податків та інших обов`язкових платежів 180,91 грн., нараховано матеріальну допомогу в сумі 600 грн., утримано податків та інших обов`язкових платежів в сумі 9,00 грн.
Отже, середньомісячний розмір доходу відповідача складає: (179391,30 грн. + 12060,48 грн. + 600,00 грн. 1840,14 грн. 180,91 грн. 9,00 грн. : 15 місяців) = 12668,12 гривень на місяць.
Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на сьогодні складає 2395 грн.
Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 2500 гривень щомісячно, вказана сума становить менше 20 відсотків від доходу відповідача.
При цьому, суд виходить з того, що відповідач, як батько, будучи молодою особою працездатного віку та отримуючи регулярний дохід, зобов`язаний дбати про матеріальне забезпечення своєї дитини та для цього у нього є всі можливості.
З врахуванням наведеного, розумним і пропорційним відносно доходу відповідача є розмір аліментів, який складає 2500 грн. щомісяця.

Такий розмір аліментів буде відповідатиме принципам справедливості і розумності, закріпленим у ст.7 СК України.
Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу з дня подання такої заяви.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 22.04.2021, тому саме з цієї дати слід стягувати аліменти.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо судових витрат.
Позивач просила стягнути з відповідача в її користь витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн.

Відповідно до приписів ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем подано договір про надання правової допомоги № 2503/1 від 25.03.2021, акт виконаних робіт № 1 від 16.04.2021 до договору про надання правової допомоги № 2503/1, розрахунок витрат на правничу допомогу та копії квитанцій про сплату клієнтом в користь адвоката коштів в сумі 2500 грн.

Ураховуючи положення ч.3 ст. 141 ЦПК України, виходячи з того, що сума судових витрат, заявлених до відшкодування, відповідає умовам договору про надання правничої допомоги та підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., які сплачені позивачем, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому з відповідача слід стягнути витрати за надання правничої допомоги.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.
Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, на підставі ч.9 ст.7, ч.1 ст.141, ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) аліменти в користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
На підставі ст.430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.
Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 04 червня 2021 року.

Головуючий: В.О.Лесик