Справа № 444/1289/21
Провадження № 2/444/685/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

26 травня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 49,7 кв.м, житлова 18,7 кв.м, допоміжні приміщення 31,0 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель.

Зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну частку (пай) та житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 49,7 кв.м, житлова 18,7 кв.м, допоміжні приміщення 31,0 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель. Вона як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про спадкування де відкрито спадкову справу № 29/2021, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок на ім`я матері про що видано постанову та роз`яснено про судовий порядок визнання права на спадкове майно.

У зв`язку із зазначеним вище, вона звернулася до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на вищевказаний житловий будинок з такою ж частиною господарських будівель.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 26.05.2021 року.

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано клопотання, в якому відповідач зазначає, що заперечень щодо позову немає, та просить слухати справу у відсутності їх представника.

Представник третьої особи - Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в підготовче судове засідання не з`явився, однак нотаріальна контора на адресу суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника. Заперечень проти позовних вимог немає. Окрім того, суду надіслано належно засвідчену копію спадкової справи № 29/2021 заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.12.2020 року (арк.спр.11).

Згідно із копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була матір`ю позивачки ОСОБА_3 (арк.спр. 10).

У зв`язку із укладенням шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 (арк.спр.9).

Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, після смерті ОСОБА_2 , немає.

Відповідно до довідки № 3060 від 29.12.2020 року, яка видана виконкомом Потелицької сільської ради, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована до дня смерті в АДРЕСА_1 (арк.спр.17).

З копії довідки № 3061 від 29.12.2020 року виданої виконкомом Потелицької сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) проживала без реєстрації разом із померлою матір`ю до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом вели спільне господарство (арк.спр.16).

Згідно з копією довідки № 3064 від 29.12.2020 року виданої виконавчим комітетом Потелицької сільської ради, заповіт від імені померлої ОСОБА_2 в Потелицькій сільській раді не посвідчувався (арк.спр.15).

Тобто спадкування після смерті ОСОБА_2 відбувається по закону, так як заповіти від її імені не посвідчувалися.

Окрім того, позивач вказує, що ОСОБА_2 проживала у житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який відносився до колгоспного типу двору, де станом на 30.06.1990 року ОСОБА_2 була головою двору, що підтверджується довідкою Потелицької сільської ради № 3066 від 29.12.2020 року (арк.спр.12).

Згідно з довідкою № 367 від 05.03.2021 року, яка видана виконавчим комітетом Потелицької сільської ради, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_2 не втратила право на частку в майні колгоспного типу двору за адресою АДРЕСА_1 (арк.спр.13).

Згідно з довідкою № 3062 від 29.12.2020 року, яка видана виконавчим комітетом Потелицької сільської ради, житловий будинок по АДРЕСА_1 , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває (арк.спр.14).

Відповідно до копії технічного паспорта виданого КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» та характеристики (арк.спр.25), житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , побудований 1900 р. та складається з: житлової кімнати, коридора, кухні та кладової. Загальна площа житлового будинку 49,7 кв.м. (житлова площа 18,7 кв.м., допоміжна площа 31,0 кв.м.) та господарська будівлі: прибудова, сарай, погріб, ворота, хвіртка та огорожа.

Після смерті матері ОСОБА_2 , позивач звернулася до Рава Руської державної нотаріальної контори, де на підставі її заяви від 11.03.2013 року про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу № 29/2021 та надано їй Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 63649714), що встановлено з копій документів у Спадковій справі наданій суду.

Однак, державний нотаріус Рава Руської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки позивачем не подано необхідних документів, що посвідчують право власності та спадкове нерухоме майно. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.02.2021 року. (арк.спр.18).

Позивач визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє тому що у свій час ОСОБА_2 з невідомих причин, не зареєструвала у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ №2021 від 13.04.2021 року, згідно з якою станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась.

Окрім того позивач в позовній заяві зазначає, що вона звернулась до Потелицької сільської ради та Рава Руської міської ради щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , однак, їй усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , відповідно до ст. 25 ЦК України, остання втратила цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Факт прийняття спадщини стверджується проживанням позивачки разом із спадкодавцем до дня її смерті, що підтверджується довідкою № 3061 від 29.12.2020 р. виданою виконавчим комітетом Потелицької сільської ради.

На підставі вищевикладеного та відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Необхідно зазначити, що по господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані по господарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно з вимогами діючого на той момент законодавства в по господарській книзі Потелицької сільської ради. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в по господарських книгах підтверджується власність.

Згідно з п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані по господарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно з вимогами діючого на той час законодавства в погосподарській книзі села Потелич.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

На підставі вищевикладеного позивач є спадкоємцем за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що, з врахуванням наведених вище обставин справи, є підставою для звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до вимог ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права на власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч.3 ст.200, ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1268-1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 49,7 кв.м, житлова 18,7 кв.м, допоміжні приміщення 31,0 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.06.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.