Справа № 2-6289/11
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Оверченко Д.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив визнати дій посадових осіб Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що у провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 49989860, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-6289/11, виданого 14 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» боргу у розмірі 239 706 грн 09 коп.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28 листопада 2018 року звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , з відрахуванням у розмірі 20% доходу.

Постановою заступника начальника відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 листопада 2019 року накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, відкритих на його ім`я у банківських установах України. На виконання зазначеної постанови, Головним управлінням по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» зупинено видаткові операції на його ім`я.

ОСОБА_1 зазначає, що накладення арешту на його рахунок, який використовується для виплати заробітної плати, позбавляє його можливості отримувати заробітну плату, яка є єдиним джерелом існування.

30 вересня 2020 року та 02 жовтня 2020 року від направив на ім`я начальника зазначеного відділу виконавчої служби скаргу, яка залишилась без розгляду, оскільки відповідь він не отримав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати дії начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними, зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти постанову про скасування постанови заступника начальника відділу виконавчої служби від 06 листопада 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 49989860.

Усудовому засіданні заявник та його представник підтримали скаргу за викладеними у ній обставинами та просили її задовольнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи та докази, надані заявником, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що у провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувло виконавче провадження № 49989860, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-6289/11, виданого 14 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Києва щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» боргу у розмірі 239 706 грн 09 коп.

Постановою головного державного виконавця відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28 листопада 2018 року звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід у регіональній філії Південно-західна залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», із відрахуванням з доходів боржника, відповідно до чинного законодавства України (а. с. 9).

Постановою заступника начальника відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кенюк Л. В. від 06 листопада 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника, а також рахунках, що будуть відкриватись після винесення зазначеної постанови (а. с. 10).

Згідно з довідкою акціонерного товариства «Ощадбанк» від 10 червня 2020 року, на ім`я ОСОБА_1 відкрито зарплатний рахунок по регіональній філії Південно-західна залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»від 18 жовтня 2012 року (а. с. 13).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Як убачається із довідки акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», рахунок № НОМЕР_1 є зарплатним та належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що накладенням арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує заробітну плату, яка є його єдиним джерелом доходу, поставило його у скрутне матеріальне становище. Даних про наявність у скаржника інших доходів, крім заробітної плати, матеріали справи не містять. Арешт вказаного рахунку порушує право боржника на отримання коштів, необхідних для існування, а тому суд вважає за необхідне скаргу задовольнити частково.

Керуючись статтями 3, 15, 442 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність начальника відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 - неправомірною. Зобов`язати начальника відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про скасування постанови заступника начальника відділу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни від 06 листопада 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні 49989860.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складено 22.03.2021р.

Суддя