ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1886/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення індексу інфляції та 3 % річних

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та 3 % річних. Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 78 576 грн. та у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Зазначає, що станом на день звернення до суду з позовом вказана постанова Київського апеляційного суду не виконана. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання встановлене постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р., позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в сумі 6 844,73 грн. та 3 % річних - 3 980 грн.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.08.2020 р. Цимбал І.К. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.10.2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Зазначає, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р., вона негайно написала заяву державному виконавцю про надання бланку декларації, щоб вказати свій дохід - пенсію, для стягнення з неї на користь ОСОБА_2 суми боргу, однак відповіді з ДВС не отримала. Вказує, що виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на пенсію можливо було почати в лютому 2019 р., коли було відкрито виконавче провадження, оскільки майно, яке могло б бути реалізоване для погашення боргу в неї відсутнє. Але позивачка, зловживаючи своїми правами стягувача завадила цьому. Зазначає, що рішення суду виконується, шляхом відрахувань сум на користь ОСОБА_2 з пенсії відповідача.

У зв`язку із відстороненням судді Цимбал І.К. від здійснення правосуддя, 27.11.2020 р.,у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 16.12.2020 р. справу прийнято до свого провадження.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2018 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків відмовлено.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р. скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2018 р. та ухвалено нове наступного змісту. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 78 576 грн. та у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. (а.с.5-12)

З матеріалі справи вбачається, що на виконанні у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 58264555 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 80 576 грн.

07.05.2020 р. головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) по виконавчому провадженні № 58264555 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки №1678 виданої 25.08.2020 р. ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві, згідно постанови державного виконавця № 58264555 від 07.05.2020 р. з пенсії ОСОБА_3 проводиться утримання коштів, яке розпочалось в серпні 2020 р. (а.с.32)

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зобов`язання за постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р. належним чином не виконувала до липня 2020 р.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем, за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р., за період з 07.11.2018 р. по 30.06.2020 р. на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмір 6 844 грн. 73 коп. та 3 % річних - 3 980 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Разом з тим, належних доказів, належного виконання судового рішення в період з 07.11.2018 р. по 30.06.2020 р. або неправильності розрахунку інфляційних втрат, 3 % річних, відповідачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги твердження та посилання сторони відповідача, оскільки обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження підчас розгляду справи в суді та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмір 6 844 грн. 73 коп. та 3 % річних у розмірі 3 980 грн.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Представник відповідача заперечував щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано ордер серії КС №762232 від 15.07.2020 р., на надання правової допомоги ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правової допомоги №1905/1/20-К від 15.07.2020 р. у Дарницькому районному суді м. Києва адвокатом Шкварко А.В.; копію акту виконаних робіт від 15.07.2020, згідно з яким вартість послуг 5 000 грн.; копію рахунку-фактури №205 від 15.07.2020 р. на суму 5 000 грн., по договору про надання правової допомоги №1905/1/20-К від 15.07.2020 р.; копія квитанції від 15.07.2020 р. на оплату правової допомоги в сумі 5 000 грн.

Із акту виконаних робіт від 15.07.2020 по договору про надання правової допомоги №1905/1/20-К від 15.07.2020 р., вбачається, що адвокатом Шкварко А.В. надано позивачу послуги, а саме: консультація та складання позовної заяви про стягнення індексу інфляції та 3 % річних, вартість яких складає 5 000 грн.

Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, на підставі статей 525, 526, 625, 629 ЦК України та керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення індексу інфляції та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) інфляційні втрати в розмірі 6 844,73 грн., 3% річних в розмірі 3 980 грн., судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної или після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Лужецька