Справа № 648/3143/20
Провадження № 2/648/1016/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань: Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в смт. Білозерка Херсонської області заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення судового збору,

в с т а н о в и в :

24 грудня 2020 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Чепіга Д.О., діючи на підставі довіреності, звернувся до суду із заявою про повернення судового збору, у якій просить у рамках процесуальної економії судових витрат повернути зі спеціального фонду державного бюджету 50 % судового збору сплаченого позивачем, а саме 1 051 грн.

Свою заяву мотивував тим, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року у справі № 648/3243/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 15 599 грн 27 коп. і судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 102 грн, у зв`язку із визнанням відповідачкою позову.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження підстави повернення 50 відсотків сплаченого судового збору наводить позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.06.2020 року у справі № 755/6872/17. Як зазначено у вказаній постанові, згідно з частиною 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 142 ЦПК України. Таким чином, відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення судом - не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частина 1 статті 270 ЦПК України), але оскільки питання судових витрат вирішено у рішенні суду і посилання на цю статтю вичерпано, то на думку позивача йому надається законодавча можливість додаткового повернення 50 відсотків судового збору за ухвалою суду. Просив зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Білозерському районі Херсонської області повернути позивачу Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» судовий збір сплачений в сумі 1 051 грн.

Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не викликались, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За правилами цієї статті, визнання відповідачем позову повинно відбуватися до початку розгляду справи по суті. Як вбачається із матеріалів справи, до початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про визнання позову (а.с. 53).

Як вбачається з положень частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно платіжного доручення № PROM5B1B27 від 25 вересня 2020 року Акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк було сплачено на користь держави судовий збір в сумі 2 102 грн.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 позов визнала до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення чачстини 1 статті 142 ЦПК України, суд вважає можливим повернути Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а саме 1 051 грн, що є половиною від сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 133, 142 ЦПК України, частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення 50 % сплаченого судового збору - задовольнити.

Повернути Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», , МФО №305299, 50 % судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятсот одна) грн, сплаченого при поданні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно платіжного доручення № PROM5B1B27 від 25 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Сокирко