Справа № 466/636/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2375/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчука О.І. від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ СК «Провідна» про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) суму завданої матеріальної шкоди (різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою) у розмірі 27978,84 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 84 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 840,80 гривень (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.) сплаченого судового збору.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення суми завданої позивачу матеріальної шкоди у розмірі 27978,84 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень, 84 копійки з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна».

Вважає, що вищевказане рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що судом безпідставно не було прийнято до уваги, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 100 000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №162652684. Крім того, на час скоєння ДТП між відповідачем та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений Договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1217245/1402/18 від 12.12.2018 року, згідно з яким ліміт відповідальності страховика становив 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень. Таким чином, розмір завданої відповідачем шкоди не перевищував ліміт відповідальності страховика, а тому суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 27978,84 грн. суд мав стягувати саме з страховика. Також вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення суд допустив неправильне застосування норм матеріального права, зокрема ст. 1194 ЦК України. Звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи жодних підстав для звільнення страховика від належних виплат потерпілому встановлено не було. Крім того, зазначає, що незрозуміло, на якій правовій підставі при обчисленні завданої позивачу шкоди судом беззаперечно приймаються до уваги товарний чек від 30.05.2019 року та Акт №42/05 від 30.05.2019 від ФОП ОСОБА_3 щодо проведеного ремонту та запчастин автомобіля позивача, якщо у відповіді на інформаційний запит відповідача орган державної податкової служби категорично наголошує на неможливості ФОПу здійснювати в межах підприємницької діяльності такі види діяльності, які не зазначені в його облікових даних.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, уточненої позовної заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 4, ст. 12, ч.1 ст. 13, ч.ч.4, 5, 6 ст. 82, ст.ст. 141, 263 ЦПК України, п.1 ч.2, ч.3 ст. 22, ст. 1166, ч.2 ст. 1187, ст. 1194 ЦК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 9 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постанову Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, від 31.05.2017 рок у справі№6-2969цс16, Постанову Верховного Суду від 06.12.2018р. у справі №477/2154/16-ц, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України», п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України», та задовольняючи позов, виходив з того, що 05 квітня 2019 року о 09.28 год. гр. ОСОБА_1 в м. Львові по вул. Липинського, 17, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. Після чого по інерції руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Суд встановив, що 07.05.2019 року постановою Шевченківського районного суду м.Львова визнано відповідача ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.Отже, з огляду на викладене, суд вважав, що вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.На момент скоєння вищевказаної ДТП, транспортний засіб під керуванням відповідача, а саме: автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу ОСЦПВ 162652684 від 13.12.2018 року.Згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складеного СПДФО ОСОБА_4 26.04.2019року, яке проводилося на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», вартість відновлювального ремонту складає (з ПДВ на запасні частини) 81842,17грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, без ПДВ на запасні частини складає 29388,16 грн. Суд зазначив, що позивачем 04.06.2019 року отримано від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування у розмірі 29388,16 гривень за заподіяні йому збитки. Проте розмір заподіяних збитків є значно більшим і становить 57367,00 грн. згідно Акту виконаних робіт №42/05 від 30.05.2019р. та товарного чеку від 30.05.2019р. Суд не брав до уваги доводи відповідача в судовому засіданні про те, що розмір проведення ремонтних робіт автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 є дещо завищеним, оскільки згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість відновлюваного ремонту становить 81842, 17 грн., що є більшим ніж витратив позивач на проведення ремонтних робіт свого автомобіля. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу сума в розмірі 27978,84 грн. (57367,00 грн. - 29388,16 грн.). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача суд стягнув судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

27.01.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (в процесі розгляду справи до участі у справі залучено як третю особу ПрАТ СКМ «Провідну»), у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди (різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою) у розмірі 27978,84 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 05 квітня 2019 року о 09.28 год. по вул. Липинського, 17, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus» д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 при перестроюванні не надав переваги в русі вантажному автомобілю марки «Volvo», що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку винуватець мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. Після чого по інерції руху він здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином з боку відповідача було допущено порушення вимог п. 10.3 ПДР та скоєно правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу «Ford Focus» д.р.н. НОМЕР_2 за заподіяну шкоду третім особам була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Провідна», страховий поліс ОСЦПВ 162652684. Відповідач та позивач (потерпілий) звернулися до страховика з заявами про виплату страхового відшкодування, та надали всі необхідні документи. Страхова компанія провела оцінку завданої шкоди і оцінила її у розмірі 81842 грн., в тому числі вартість запасних частин 71021,79 грн., вартість робіт 10820,38 грн. Страхова компанія розрахувала суму страхового відшкодування з врахуванням зносу та прийняла рішення про виплату 29388,16 грн., однак реальна вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного позивачу склала 57 367,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №42/05 від 30.05.2019р. та товарним чеком від 30.05.2019р. Вказує, що у даному випадку виникла ситуація за якої страховик виплатив страхове відшкодування, розміру якого не вистачає для повного відшкодування завданої шкоди (реальних збитків) потерпілому. У даній справі особою, яка завдала матеріальної шкоди, яка є винною у спричиненні такої шкоди є відповідач. З врахуванням того, що страховик відшкодував частину завданих збитків, то у відповідача залишилося зобов`язання сплатити на користь Позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 27 978,84 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, 5 квітня 2019 року о 09.28 год. гр. ОСОБА_1 в м. Львові на вул. Липинського,17, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. Після чого по інерції руху здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

07.05.2019 року постановою Шевченківського районного суду м.Львова визнано відповідача ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.19).

На момент скоєння вищевказаної ДТП, транспортний засіб під керуванням відповідача, а саме: автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу ОСЦПВ 162652684 від 13.12.2018 року.

Згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складеного СПДФО ОСОБА_4 26.04.2019року, яке проводилося на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», вартість відновлювального ремонту складає (з ПДВ на запасні частини) 81842,17грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, без ПДВ на запасні частини складає 29388,16грн. (а.с.20-23).

Позивачем 04.06.2019 року отримано від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування у розмірі 29388,16 гривень за заподіяні йому збитки. Проте розмір заподіяних збитків є значно більшим і становить 57367,00 грн. згідно Акту виконаних робіт №42/05 від 30.05.2019р. та товарного чеку від 30.05.2019р. (а.с.28-29).

Крім цього, судом вірно не взято до уваги доводи відповідача про те, що розмір проведення ремонтних робіт автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 є дещо завищеним, оскільки згідно Звіту №1301/19 про оцінку автомобіля «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість відновлюваного ремонту становить 81842, 17 грн., що є більшим ніж витратив позивач на проведення ремонтних робіт свого автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Окрім цього, дійсно з постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц вбачається, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), і відступати від неї не вбачається підстав.

Однак, згідно правових позицій викладених в постановах Верховного Суду від 21.12.2020 року у справі №911/286/20 та від 06.07.2018 року у справі №924/675/17 вбачається, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правиламицього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред`явлення позивачем до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Дійсно, з матеріалів справи також, вбачається, що між відповідачем та ПрАТ «СК Провідна» було укладено як договір обов`язкового, так і договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1217245/1402/18 ВІД 12.12.2018 року, який діяв у період ДТП (а.с. 50).

Однак, як вбачається з п.10 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відшкодовує тільки ту шкоду, розмір якої перевищує розмір шкоди, який має бути відшкодований щодо цього страхового випадку за полісом ОСЦПВ. Страховик не відшкодовує інші види шкоди, що не підлягають відшкодуванню за полісом ОСЦПВ. Розмір збитку, що підлягає відшкодуванню Страховиком за шкоду, заподіяну третім особам за даним договором розраховується у порядку, що встановлений для розрахунку розміру збитку за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та (або) майну третьої особи, полісом ОСЦПВ.

Тобто розмір шкоди за таким договором міг би бути відшкодований у випадку перевищення ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування, однак розмір визначається як і у випадку обов`язкового страхування, тобто з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Враховуючи вказане, ні за договором обов`язкового, ні за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідача не покриває коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а також висновків суду касаційної інстанції, які повинні бути враховані при розгляді даного спору. Доводи ж апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують , а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Ю.Р. Мікуш

Р.В. Савуляк