КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/3753/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5840/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гребнєва Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що 28 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 2265.

В обґрунтування позову зазначав, що за час спільного проживання у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям погіршились, часто виникали сварки, зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного. Вказував, що уже тривалий час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують. Зазначив, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе та суперечить його інтересам (т. 1 а.с. 5-7).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року вказаний позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2265 - розірвано (т. 1 а.с. 30-32).

Не погодившись з рішенням районного суду, 26 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скрябін О.М. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та залишити закрити провадження у справі на підставі заяви позивача про залишення позову без розгляду (т. 1 а.с. 194-227).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що відповідач просила суд надати строк для примирення, проте, суд не надав такої можливості. При цьому, до набрання оскаржуваним рішенням законної сили сторони по справі примирилися та позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

30 квітня 2021 року Київським апеляційним судом отримано заяву ОСОБА_2 про відмову від позову, в якій він посилаючись на ст. 206, 373 ЦПК України від позову відмовився повністю, просив прийняти відмову від позову, визнати не чинним оскаржуване рішення, а провадження по справі закрити (т. 2 а.с. 32-33).

Особи, якіберуть участьу справі,до судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_2 був сповіщений повідомленням його представника - адвоката Кульчицького О.С. із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (т. 2 а.с. 38-44).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 квітня 2021 року позивач ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про відмову від позову, в якій він посилаючись на ст. 206, 373 ЦПК України від позову відмовився повністю, зазначив, що не має бажання розривати шлюб у зв`язку з примиренням, тому просив прийняти відмову від позову, визнати не чинним оскаржуване рішення, а провадження по справі закрити (т. 2 а.с. 32-33).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦПК України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

ОСОБА_2 у заяві про відмову від позову посилався на ст. 206, 256, 373 ЦПК України та зазначав, що обізнаний з наслідками відмови від позову та закриття провадження у справі.

Заява ОСОБА_2 про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

За подання до суду апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 сплатила 1362,00 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 10535 від 25 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 214).

Отже, на виконання ч. 2 ст. 142 ЦПК України скаржнику підлягає поверненню з державного бюджету 681,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 373, 374, 377 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у місті Києві повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме судовий збір у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., сплачений за квитанцією № 10535 від 25 лютого 2021 року (отримувач ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101, ЄДРПОУ 899998, UA0026010).

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 03 червня 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова