ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Чернівці

справа № 725/1563/21

провадження №22-ц/822/523/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника приватного виконавця Розкрут В.В., представника ОСОБА_1 Зайцевої О.О., представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Куриша В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського Андрія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зайцева Олена Олександрівна, на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Федіної А.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст подання приватного виконавця

У березні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Скальський А.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №64118102 з примусового виконання виконавчого листа виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 10 липня 2018 року у справі № 725/2670/18 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 011/0001/24853 від 29 листопада 2005 року в розмірі 589 205, 01 грн., судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн., а також виконавчого листа виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 10 липня 2018 року у справі № 725/2669/18 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 589 205 грн. 01 коп. за кредитним договором від 29 листопада 2005 року № 011/0001/24842, судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

В рамках вказаного виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про початок примусового виконання судових рішень та за наслідками вчинення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, відповідно до відповідей отриманих в АСВП з Пенсійного фонду України ) про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи: інформацію щодо ОСОБА_1 не знайдено, згідно відповідей з банківських установ, які надійшли на адресу приватного виконавця станом на 18 березня 2021 року, у боржника відсутні кошти, на які можливо звернути стягнення, згідно даних з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи Держпродспоживслужби трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми, за боржником не зареєстровано.

Крім того, 23 лютого 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук належних боржнику транспортних засобів марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також описано житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 375 кв.м., житловою площею 154,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також направлено постанови про арешт коштів боржника до ряду банків.

Станом на 18.03.2021 року транспортні засоби боржника не виявлено, місцезнаходження їх не відоме, з моменту опису житлового будинку, і станом на 18 березня 2021 року боржник ухиляється від надання відомостей про осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що 29.01.2021 року ОСОБА_1 з`явився до офісу приватного виконавця та надав довідку про те, що розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , який відкрито в АТ «УКРСИББАНК» використовується для виплати та зарахування пенсії та просив зняти арешт з вказаного рахунку, при цьому його повідомлено про обов`язок виконати рішення суду, надати декларацію про доходи та майно, надати відомості про осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , повідомити місце перебування транспортних засобів, зареєстрованих за боржником на праві власності.

Разом з тим, станом на 18 березня 2021 року боржник вищевказану інформацію не надав, рішення суду не виконує, вважає, що його пасивна поведінка спрямована на затягування процесу виконання судових рішень.

Вказував на те, що згідно відповіді з Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 має закордонний паспорт серії НОМЕР_4 та систематично перетинає державний кордон України. Так, зокрема, 15 січня 2021 року зафіксовано в`їзд боржника на територію України, а 02 лютого 2021 року зафіксовано виїзд боржника за межі України.

Враховуючи вище наведене, а також поведінку боржника ОСОБА_1 , вважає наявними підстави для застосування до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за рішеннями, що виконуються у виконавчому провадженні № 64102567 з виконання виконавчого листа виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці по справі №725/2670/18 від 10 липня 2018 року та № 64099035 з виконання виконавчого листа виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці по справі № 725/2669/18 від 10 липня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 лютого 2021 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним зобов`язань за рішеннями, що виконуються у виконавчому провадженні № 64102567 з примусового виконання виконавчого листа №725/2670/18 виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 10 липня 2018 року та № 64099035 з примусового виконання виконавчого листа № 725/2669/18 виданого 10 липня 2018 року Першотравневим районним судом м. Чернівці.

Роз`яснено ОСОБА_1 його право звернутись до суду з вмотивованою заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в порядку визначеному ч. 5 ст. 441 ЦПК України.

Рішення суду мотивоване тим, що у боржника ОСОБА_1 наявний закордонний паспорт серії НОМЕР_4 та останній, будучи обізнаним про наявність невиконаного ним грошового зобов`язання та відкритого виконавчого провадження, не вживає заходів з метою погашення заборгованості та виконання судового рішення, не виконує вимогу приватного виконавця в частині надання декларації про доходи та майно, відомостей про осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , місця перебування транспортних засобів зареєстрованих за ним на праві власності, що свідчить про ухилення ним від виконання судових рішень.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приватний виконавець не надав будь-яких доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а також відомості про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та строки його добровільного виконання.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань ним передано в іпотеку житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Більше того, приватним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, заборону на відчуження рухомого та нерухомого майна, тому внаслідок виїзду за кордон боржника, майно не може зникнути та може бути безперешкодно реалізоване.

Судом першої інстанції також не враховано, що боржник 02 лютого 2021 року вже перетнув кордон і на даний час працює за межами України, тому обмеження його праві виїзду лише позбавить його працювати та вчасно виконувати свої зобов`язання.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Скальський А.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що боржник повідомлений про існування зведеного виконавчого провадження, звертався до приватного виконавця про зняття арешту з банківського рахунку та був повідомлений про обов`язок виконати рішення суду, надати декларацію про доходи та майно, надати відомості про осіб, які зареєстровані та проживають в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , повідомити місце знаходження транспортних засобів, натомість будь-яких активних дій з метою виконання судових рішень станом на момент звернення з даним поданням до суду не вчинив.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Обставини справи

Судом встановлено, що з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01 вересня 2008 року у справі №2-776/2008 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, а також рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 травня 2008 року у справі №2-777/2008 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судом були видані дублікати виконавчих листів, які стягувачем пред`явлені до виконання.

Примусове виконання вказаних рішень здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. в рамках зведеного виконавчого провадження №64118102.

В процесі здійснення виконавчих дій приватним виконавцем винесено постанову про розшук належних боржнику ОСОБА_1 транспортних засобів марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також описано житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 375 кв.м., житловою площею 154,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , направлено постанови про арешт коштів боржника до ряду банків, встановлено відсутність коштів на які можливо звернути стягнення, інформації про його працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

Зазначені постанови виконавчого провадження приватним виконавцем направлені за місцем проживання, зазначеним боржником.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 повідомлений про існування вказаного виконавчого провадження, звертався до приватного виконавця з клопотанням про зняття арешту з банківського рахунку в рамках вказаного зведеного виконавчого провадження та був повідомлений про обов`язок виконати рішення суду, надати декларацію про доходи та майно, надати відомості про осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , повідомити місце перебування транспортних засобів, зареєстрованих за ним на праві власності.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

В силу ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 5 ст.19 вказаного Закону визначено обов`язки боржника, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частинами 1-4 ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Згідно ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», які виявилися безрезультатними.

Постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2021 року, щодо стягнення витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про накладення арешту на кошти, про накладення арешту на майно, приватним виконавцем направлено боржнику рекомендованим листом.

Також, приватним виконавцем з метою розшуку майна боржника були направлені відповідні запити.

В суді першої та апеляційної інстанції оглядалося виконавче провадження. В матеріалах виконавчого провадження містять конверти про повернення поштового повідомлення з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою».

Отже, ОСОБА_1 вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, оскільки приватним виконавцем йому були надіслані вищевказані процесуальні рішення за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Вказана адреса вказана ОСОБА_1 і при зверненні з даною апеляційною скаргою.

Окрім того, приватний виконавець 14 січня 2021 року направив боржнику рекомендованим повідомленням виклик, яким зобов`язав останнього з`явитись до виконавця для надання достовірних відомостей про доходи, місце роботи, про майно та кошти (а.с.25). Вказаний виклик приватного виконавця Гончар Б.І. отримав особисто, що підтверджується відстеженням рекомендованого повідомлення №526 на офіційному сайті Укрпошти.

Також приватним виконавцем боржнику роз`яснено положення ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, така вимога приватного виконавця залишена боржником без виконання. Будь-яких пояснень з приводу невиконання даної вимоги боржником не надано.

При цьому, боржник, не зважаючи на існування невиконаних ним судових рішень від 2008 року, неодноразово перетинав кордон України. При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що обмеження у праві виїзду позбавить його можливості виконувати зобов`язання не підтверджено жодними доказами, зокрема боржником не надано доказів внесення коштів на виконання рішень суду за такий тривалий проміжок часу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що з дати набрання законної сили рішення суду боржником не виконані, жодних дій щодо виконання рішень суду вчинено не було, крім того, відсутні об`єктивні докази причин такого невиконання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що наявність змоги вільного та систематичного перетину кордону потребує коштів, а відмова у обмеженні таких прав порушує права стягувача на справедливе очікування виконання встановленого судовим рішенням зобов`язання, отже факт ухилення боржника від виконання зобов`язань підтверджується матеріалами подання приватного виконавця та поведінкою самого боржника.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задовольнивши подання приватного виконавця та обмеживши боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за рішеннями суду.

При цьому, колегія суддів ураховує, що Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ст.33 КУ).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Аналізуючи наведене, колегія суддів не вбачає порушень прав боржника у зв`язку із вжиттям заходів щодо його тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку колегії суддів, вжиті заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника сприятимуть гарантуванню повернення наявного у нього боргу і є виправданими та пропорційними меті його застосування.

Застосування такого обмеження відповідатиме положенням рішення Європейського суду з прав людини «Горячев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року), оскільки ґрунтується на законі, переслідує одну із легітимних цілей, передбачених ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, мету захисту прав і інтересів кредиторів та знаходиться в справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду відповідають ним та наданим приватним виконавцем доказам, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

13 травня 2021 року приватний виконавець подав клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та подав детальний розрахунок таких витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 , яка брала участь у судовому засіданні, заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу чи зменшення таких витрат, не заявляла.

Таким чином, заявлені до стягнення приватним виконавцем витрати на професійна правничу допомогу підлягають стягненню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси приватного виконавця у даній справі представляла адвокат Роскрут В.В., відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 12 квітня 2021 року.

Згідно із п.п.3.1, 4.1 договору вартість послуг адвоката становить 3000 грн. Клієнт сплачує адвокату гонорар упродовж 6-ти місяців з дня підписання даного договору.

Відповідно до акта виконаних робіт від 16 квітня 2021 року, адвокатом надано послуги приватному виконавцю, а саме складання відзиву на апеляційну скаргу (3год) вартістю 3000 грн.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, відсутність заперечень з боку іншої сторони, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зайцева Олена Олександрівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського Андрія Івановича судові витрати в розмірі 3000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 травня 2021 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак