Провадження № 2/522/5164/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Куртушан Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на боці позивача - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на боці позивача - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просить визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились діти: ОСОБА_3 (яка є громадянкою України) ІНФОРМАЦІЯ_1 у державі Ізраїль та ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Одесі ОСОБА_4 , батьком якої зазначений ОСОБА_2 , громадянин Ізраїлю. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали окремо, але ОСОБА_2 залишився зареєстрованим за адресою місця проживання ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні та розвитку не приймає. Між батьками існує спір про місця проживання малолітніх дітей, який вони не можуть вирішитися самостійно, також вирішенню питання перешкоджає невизначеність статусу ОСОБА_2 на території України, так як за відомостями він в зв`язку з вчинення на території Держави Ізраїль злочинів, розшукувався та виданий Державні Ізраїль в порядку екстрадиції. Крім того, відповідач не надає згоди на тимчасовий виїзд дітей за межі України, що є вкрай необхідним для розвитку їх творчих здібностей та музичних нахилів.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 24.11.2020 року.

24.11.2020 року у зв`язку з необхідністю отримати висновок органу опіки та піклування, підготовче засідання відкладене на 02.02.2021 року.

14.01.2021 року представником позивача до суду подано Висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 30.12.2020 року № 01-11/2304/1вих, за яким вирішено вважати доцільним визначення місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

02.02.2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 31.03.2021 року.

31.03.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 27.05.2021 року.

У судове засідання 27.05.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи не надала.

Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, відзиву не надав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Держави Ізраїль, № посвідчення особи НОМЕР_2 , виданим відділом внутрішніх справ у місті Петах Тиква 01 квітня 2007 року. Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України №532/301 від 18.04.2007 року посольства України в Державі Ізраїль, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована громадянкою України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у батька ОСОБА_2 , громадянина Ізраїлю, та матері ОСОБА_1 , громадянки України, народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 29.04.2010 року, виданим третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Згідно відомостей № В4-207253-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданих Департаментом надання адміністративних послуг ОМР від 05.10.2020 року сторони та їх малолітні діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2008 року № 2-7906/08 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно довідки Одеської обласної прокуратури від 13.10.2020 року № 19-10069-16 станом на 26.12.2016 року ОСОБА_2 знаходився в Київській УВП в порядку екстрадиції.

Матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_3 займається музикою та є лауреатом міжнародних дитячих фестивалів.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому згідно ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч. 1ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дитини має свою специфіку, оскільки дитина, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже, чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Слід зауважити, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Заперечень щодо проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 суду не надані, втім, на переконання суду, у дітей можуть виникати перешкоди для виїзду за кордон для подальшого розвитку своїх здібностей та гармонічного виховання, так як для самостійного вирішення цього питання матір`ю без згоди батька, потрібно офіційне підтвердження проживання дитини разом з матір`ю.

Відтак, згідно пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Тому, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 258, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на боці позивача - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 07.06.2021 року.

Суддя: В.Я.Бондар