Дата документу 01.06.2021 Справа № 331/133/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/133/19 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/1224/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 189М/06, згідно з умовами якого банк надав позивальнику кредитні кошти у розмірі 730320 грн. з кінцевим терміном повернення погашення до 07 жовтня 2011 року. Додатковою угодою № 2 до кредитного договору визначено інший кінцевий строк погашення кредиту до 07 жовтня 2013 року (п. 2.1.).

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором, між нею та АТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір № 189М/06/1і від 09 жовтня 2006 року, за яким було передано в іпотеку належне ОСОБА_2 нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі були укладені додаткові договори до іпотечного договору № 189М/06/1і від 09 жовтня 2006 року: № 1 від 28 жовтня 2008 року, № 2 від 28 квітня 2010 року, № 3 від 22 листопада 2010 року.

В 2011 році АТ «Укрсоцбанк» направило на її адресу першу вимогу про погашення кредиту у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 кредитних зобов`язань.

В червні 2016 року АТ «Укрсоцбанк» подало позов до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищезазначене нежитлове приміщення для погашення заборгованості за кредитним договором, рішення у справі не прийнято.

Вважала, що іпотека припинилась у зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору, оскільки припинилось зобов`язання за кредитним договором у зв`язку зі спливом строку позовної давності, що було встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2018 року.

ОСОБА_2 з 25.12.2014 року втратив статус фізичної особи-підприємця, та на підставі ч.1 ст.609 ЦК України кредитне зобов`язання припинилося.

На підставі зазначеного просила шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснити державну реєстрації припинення з 09.05.2011 року іпотеки, встановленої іпотечним договором №189М/06/1п від 09.10.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про іпотеку: 29191750, дата та час державної реєстрації:09.10.2006 року, 17:34:36, за якою в іпотеку передане нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 101.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2020 року залучено до участі у справі АТ «Альфа Банк» як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано припиненим договір іпотеки №189 М/06/1і від 09.10.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 5516 від 09.10.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Капшуровою Ю.В.

В решті позову про внесення відповідних записів про іпотеку - відмовлено.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; непогашення заборгованості, відсутність в умовах кредитного договору, на які посилалась позивач, умов про припинення строку дії договору кредиту, відсутність доказів припинення зобов`язання, відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору припиненим, правові позиції Верховного Суду, зазначаючи, що факт ліквідації боржника за кредитним договором не є підставою для припинення договору іпотеки, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що у справах, вказаних в апеляційній скарзі, інші обставини, з 28 листопада 2018 року дія іпотеки та іпотечного договору припинилась, АТ «Альфа-Банк» втратило можливість у примусовому порядку за рахунок предмету іпотеки на підставі іпотечного договору реалізувати своє право на стягнення заборгованості за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії, 09 травня 2011 року відбулась зміна строку виконання основного зобов`язання, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дія іпотеки припинилася відповідно до положень статті 17 Закону України « Про іпотеку», оскільки припинилось основне зобов`язання.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів з огляду на таке.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється зокрема у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотеко держателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 189М/06 ( далі-Кредитний договір) (т.1, а.с. 8-11).

За умовами Кредитного договору ФОП ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання отримав грошові кошти у розмірі 730 320 грн. зі сплатою 18% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за всіма траншами кредиту - не пізніше 07 жовтня 2011 року.

Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору від 27 квітня 2010 року було визначено інший кінцевий строк погашення кредиту до 07 жовтня 2013 року (пункт 2.1.) (т.1, а.с. 12).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 09 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 189М/06/1п (т.1, а.с.128-132).

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 09 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 189М/06/1і (далі - Іпотечний договір), за умовами якого ОСОБА_1 , як власник та як іпотекодавець, передала в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1, а.с. 13-15).

28 жовтня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до Іпотечного договору, 28.04.2010 року - додатковий договір № 2 до Іпотечного договору та 22.11.2010 року додатковий договір № 3 до Іпотечного договору ( т.1, а.с. 16-18).

Пунктом 4.6 Іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів:

- на підставі рішення суду;

- на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

- шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та відповідним Покупцем в порядку,встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

10 грудня 2009 року АКБ «Укрсоцбанк» направив на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 претензію про повернення заборгованості по кредитному договору та повідомлення про порушення зобов`язання за кредитним договором, за змістом якої боржник та іпотекодавець зобов`язані повернути заборгованість перед банком, яка утворилася станом на 09.12.2009 року в загальній сумі 475 755,95, яка складається з: заборгованості по простроченому кредиту 451 578,52 грн. та заборгованості по простроченим відсоткам 24 177,43 грн.(т.1, а.с. 102-108). Вказане повідомлення містить застереження, що у разі невиконання вимоги у тридцяти денний строк з моменту отримання цієї претензії, банк розпочинає процедуру звернення на предмет іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2016 року у справі №331/3467/15-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24.02.2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», визнано поруку за договором поруки № 189М/061/1п від 09.10.2006 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , припиненою з 08.04.2014 року (т.1, а.с.128-139).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року, ухваленим у справі № 335/09/18, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 526 126,06 грн., яка складається з: заборгованість за відсотками у період з 13.08.2014 року по 11.03.2018 року - 318 715,09 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 64 299,76 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 42446,41 грн., інфляційні втрати за відсотками 37895,37 грн. у зв`язку зі спливом позовної давності (т.1, а.с. 22-25).

Зазначеним рішенням суд встановив, що з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 26.09.2014 року стягнуто заборгованість за Кредитним договором в сумі 994 988,62 грн., яка складається з: 451 578,52 грн. - заборгованість за кредитом, 368 563,93 грн. - заборгованість за відсотками, 71 264,40 грн. - пеня, 103 581,77 грн. - інфляційні втрати (т.1, а.с.23 зворот.).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2019 року, ухваленим у справі № 335/6420/16-ц відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 334 647,50 грн., яка складається з: 451 578,52 грн. - заборгованість за кредитом, 517 557,69 грн. - заборгованість за відсотками, 101 554,99 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 77 182,59 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 80 652,76 грн. - інфляційні втрати (т.1, а.с.119-122).

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Матеріалами справи підтверджується, що 28 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва прийнято ухвалу у справі № 755/30256/14-ц про видачу виконавчого листа за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.09.2014 року у справі № 1518/1.

24.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/30256/2014 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошових коштів на користь АТ «Укрсоцбанк» в сумі 994 988,62 грн.

Постановами державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 10.04.2015 року відкриті виконавчі провадження ВП № 47161769 про примусове стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 грошових коштів за рішенням суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, постановленою у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мороз О.А. від 26.09.2014 року у справі № 1518/14 було скасовано, з ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року скасовано, заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мороз О.А. від 26.09.2014 року у справі № 1518/14 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мороз О.А. від 26.09.2014 року у справі № 1518/14 відмовлено.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року, ухваленим у справі №335/1675/19, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання кредитного договору припиненим. Зазначене рішення залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року (т.2, а.с.15-22).

Колегія суддів, залишаючи без змін рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року, зазначила про існування рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мороз О.А. від 26.09.2014 року у справі № 1518/14 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 994 988,62 грн. та дійшла висновку про те, що закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору, а отже відсутні підстави для визнання кредитного договору (основного зобов`язання) припиненим.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій доказів на підтвердженням виконання ОСОБА_2 рішення Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мороз О.А. від 26.09.2014 року у справі № 1518/14 у незміненій ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.01.2017 року частині щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 994 988,62 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року, ухваленим у справі №335/513/19, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О. третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , скасовано вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. 28 листопада 2018 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 189М/06 від 09 жовтня 2006 року запис під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності АТ «Укрсоцбанк» на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення банком умов договору іпотеки № 189М/06/1і від 09 жовтня 2006 року в частині належного повідомлення іпотекодавця ОСОБА_1 про усунення порушення із застереженням про звернення стягнення на предмет іпотеки та скасував вчинений державним реєстратором запис під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності АТ «Укрсоцбанк» на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаних обставин, не заслуговує на увагу твердження представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду про виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 189М/06 від 09 жовтня 2006 року в позасудовому порядку.

Помилковими також є висновки суду першої інстанції в частині посилання в рішенні на припинення діяльності ФОП ОСОБА_2 , як підставу для припинення договору іпотеки.

Факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржника саме до аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2016 року у справі №6-216цс14.

Отже, за встановлених обставин, рішення суду згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання іпотеки припиненою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

М.С. Гончар