Справа № 522/6750/17
Провадження № 8/522/30/21
УХВАЛА

31 травня 2021 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (т.1, а.с. 2-3).

10 квітня 2017 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (т.1, а.с. 19).

13 квітня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла уточнена позовна заява (т.1, а.с. 22-23).

10 травня 2017 року представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечував.

Приморським районним судом м. Одеси 10 травня 2017 року винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя шляхом визнання за нею права власності задоволено та поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (т.1, а.с. 36-37).

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року по справі 522/6750/17 (т.1, а.с. 41-48).

17 грудня 2018 року ухвалою апеляційного суду Одеської області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено (т.1, а.с. 56-57).

14 січня 2019 року ОСОБА_3 подано до суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року по справі 522/6750/17 (т.1, а.с. 60-68).

05 лютого 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (т.1, а.с. 86-87).

01 березня 2019 року представником заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 91-98).

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що нововиявленою обставиною по справі є договір позики у формі розписки, що був укладений 10.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про який стало відомо лише з заяви ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та розписками. Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 помилково визнав позов не маючи на це повноважень. В зв`язку з чим просив поновивши строк на подачу заяви про перегляд, скасувати рішення по справі.

05 березня 2019 року від представника ОСОБА_1 адвоката Яровенко Л.О. надійшла заява про залишення без розгляду заяви перегляд за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 99).

07 березня 2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення повернуто заявнику з усіма додатками (т.1, а.с. 100-101).

01 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Яровенко Л.О. подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 104-105).

05 березня 2019 року від представника ОСОБА_1 адвоката Яровенко Л.О. надійшла заява про залишення без розгляду заяви перегляд за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 106).

19 березня 2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. заяву задоволено та заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя повернуто заявнику (т.1, а.с. 107).

20 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Яровенко Л.О. подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 112-119).

Також, представник заявника просить поновити строк на подання до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

28 березня 2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року (т.1, а.с. 174).

25 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Головко К.В. до суду надійшли заперечення проти заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.2, а.с. 29-34).

25 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Головко К.В. до суду надійшли заперечення проти клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (Т.2, а.с. 36-44).

18 жовтня 2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя й призначено судове засідання для розгляду по суті заяви (т.2, а.с. 71-75).

22 жовтня 2019 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року за нововиявленими обставинами по справі № 522/6750/17 задоволено та скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року по справі 522/6750/17. Ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позов (т.2, а.с. 92-96).

20 листопада 2019 року адвокатом Головко К.В. в інтересах ОСОБА_2 подано до суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року по справі № 522/6750/17 (Т.2, а.с. 104-117).

24 грудня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 задоволено частково та рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено (т.2, а.с. 80-88).

05 січня 2021 року представником відповідача (заявника) ОСОБА_1 адвокатом Нестеренко Є.О. подано до апеляційного суду заяву про роз`яснення рішення Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 року (Т.2, а.с. 90-91).

13 січня 2021 року представником відповідача (заявника) ОСОБА_1 адвокатом Нестеренко Є.О. подано до апеляційного суду заяву про ухвалу додаткового рішення (Т.2, а.с. 93-94).

13 січня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року задоволено частково (т.2, а.с. 101-104).

15 січня 2021 року додатковою постановою Одеського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 задоволено частково та прийнято додаткову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя стояночного місця по АДРЕСА_1 (Т.2, а.с. 109-111).

01 лютого 2021 року адвокатом Головко К.В. в інтересах ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 року, додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 15.01.2021 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 13.01.2021 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року по справі № 522/6750/17. Також подано заяву про зупинення виконання (зупинення дії) вказаних рішень (Т.2, а.с. 114-128, 130-132).

21 квітня 2021 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року, постанову Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 15 січня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.2, а.с. 154-166).

26 травня 2021 року матеріали справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.05.2020 року справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя шляхом визнання за нею права власності задоволено та поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на трьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 150,2 кв.м. Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на стояночне місце, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,4 кв. м.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року по справі 522/6750/17.

Крім того, 01 березня 2019 року представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до суду дві заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Проте, 07 березня 2019 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 травня 2017 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику з усіма додатками та ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. від 19 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя повернуто заявнику.

Водночас, 20 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Яровенко Л.О. повторно подано до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 112-119).

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначений в ч. 2 ст. 423 ЦПК, серед яких, окрім іншого в п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України визначені істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Положення ст. 424 ЦПК України встановлюють, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинна бути подана у встановлений цим Кодексом строк.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з частиною першою та пунктом 6 частини третьої статті 426 ЦПК України, заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. У разі пропуску строку на подання заяви до неї додається клопотання про його поновлення.

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, -встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

В частині 1 статті 123 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частинами 1-6 статті 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

В ч. 1, ч. 2 ст. 126 ЦПК України, передбачені наслідки пропущення процесуальних строків, а саме: право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, процесуальним законом встановлені часові обмеження на вчинення тих чи інших процесуальних дій, також про подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

Вирішення питання про відкриття провадження про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за заявою, яка подана з пропуском встановленого законом процесуального строку, можливе лише після вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року по цій справі.

Зокрема в постанові Верховного Суду зазначено, що відкриваючи 28 березня 2019 року провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року, суд не вирішив питання про поновлення пропущеного строку на подання такої заяви, чим порушив вимоги статей 126, 127, 424 ЦПК України.

В частині 1 статті 127 ЦПК України, визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, оцінюючи причини пропуску строку подання повторної заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд вважає їх неповажними виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в якості нововиявленої обставини зазначає про наявність договору позики у формі розписки, що був укладений 10.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якою ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2851200,00 грн., про який стало відомо лише з позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення коштів за договором позики.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, договір позики грошових коштів у розмірі 2851200,00 грн. укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 10 вересня 2014 року (т. 1, а.с. 129). Того ж дня, а саме 10 вересня 2014 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання у ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 2 851 200,00 грн. (т. 1, а.с. 131).

Між тим, як слідує з матеріалів справи, в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває з 15.08.2018 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення коштів за договором позики. Ухвалою суду від 16.08.2018 року провадження по справі було відкрито.

Тобто, доводи заявника ОСОБА_1 що він не знав про укладання договору позики та розписку від 10 вересня 2014 року та про позичені кошти не можуть бути прийняті до уваги, а відтак і посилання на вказаний договір як на нововиявлену обставину не може бути прийнято судом до уваги.

При цьому, як підстава для поновлення строку заявником вказано наступне: «Заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 направлено до Приморського районного суду м. Одеси засобами поштового зв`язку - кур`єрською службою ТОВ «Спецкур`єр», що підтверджується поштовою накладною від 25 вересня 2018 року № 23874. Листом від 18 листопада 2018 року ТОВ «Спецкур`єр» повідомило адвоката Спагіса Я. Е. про те, що виникла затримка із доставкою відправлення від 25 вересня 2018 року № 23874 у зв`язку із помилковим направленням на іншу адресу, товариство проводить перевірку за цим фактом та намагається встановити місцезнаходження поштового відправлення. 25 січня 2019 року, ТОВ «Спецкур`єр» повідомило адвоката Спагіса Я. Е. про те, що поштове відправлення від 25 вересня 2018 року № 23874 вважається втраченим, оскільки знайти його місцезнаходження не виявилось можливим». Проте, з матеріалів справи слідує, що 16 листопада 2018 року (т. 1 а. с. 41-53) (тобто після того, як стверджує ОСОБА_1 , він подав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами) ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року.

Разом з тим, суд враховує подання апеляційної скарги у листопаді 2019 року із викладом обставин, які у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник називає нововиявленими.

Крім того, як уже зазначалось, 01 березня 2019 року представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до суду дві заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, вирішуючи питання про поновлення процесуальних строків, суд повинен надавати оцінку діям учасників процесу з точки зору їх добросовісності, інакше - це не відповідатиме завданням правосуддя, на чому також наголосив Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року.

Так, Верховним судом встановлено, «що у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 стверджував «що придбана нами під час шлюбу квартира потребувала ремонту. Ми ніколи не володіли такою великою сумою грошових коштів, ані до шлюбу, ані під час шлюбу. ОСОБА_10 ніколи ніде не працювала, щоб в неї були такі особисті кошти. Придбання вищевказаного нерухомого майна стало можливим, лише завдяки позиченим грошовим коштам у моєї сестри ОСОБА_3 . Так, 10 вересня 2014 року між мною та ОСОБА_3 був укладений договір позики, у відповідності до п. 1 якого, я отримав від ОСОБА_3 в якості позики грошові кошти у розмірі 2 851200,00 гривень, що на дату укладання цього договору становило 220 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення даного договору для купівлі квартири під АДРЕСА_2 та стояночного місця, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 . Позичаючи вищевказані грошові кошти, я діяв за згодою моєї дружини ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною розпискою та використав їх в інтересах сім`ї, придбавши трьохкімнатну квартиру та стояночне місце, а також зробивши ремонт у вищевказаній квартирі».

До своєї апеляційної скарги, поданої 16 листопада 2018 року, ОСОБА_1 приєднав ту саму розписку ОСОБА_2 від 10 вересня 2014 року про отримання нею від ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 2 851 200,00 грн, на яку ОСОБА_1 посилається як на нововиявлену обставину у своїй заяві, поданій 20 березня 2019 року.

Проте в цій апеляційній скарзі немає жодної вказівки на те, що заявник не знав про розписку від 10 вересня 2014 року та про позичені кошти.

Принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Вирішуючи питання про поновлення процесуальних строків, суд повинен надавати оцінку діям учасників процесу з точки зору їх добросовісності, інакше це не відповідатиме завданням правосуддя.

Отже, вирішуючи у жовтні 2019 року питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надаючи оцінку обставинам, наведеним заявником ОСОБА_1 як підставам для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, суд повинен був не формально виходити зі змісту заяви, а врахувати усі попередні дії заявника у рамках цього процесу, як то: визнання позову представником заявника у травня 2017 року, подання апеляційної скарги у листопаді 2019 року із викладом обставин, які у заяві від 20 травня 2019 року про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник називає нововиявленими.

Верховний Суд визнає очевидним відсутність логічної послідовності у діях ОСОБА_1 щодо оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року у апеляційному порядку після того, як він стверджує, що 25 вересня 2018 року подано заяву про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами. Зміст апеляційної скарги не дає підстав для висновку, що заявник не знав про розписку від 10 вересня 2014 року, існування якої, на його думку є нововиявленою обставиною, про яку він дізнався, за його твердженням, отримавши позовну заяву ОСОБА_3 »

Отже ОСОБА_1 пропущений встановлений пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК України тридцятиденний строк на подання заявм про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та не наведено достатніх і обгрунтованих причин поважності попуску цього строку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини в частині застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Зокрема в рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» (заява № 32053/13) вказано, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Таким чином суд вважає, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на подання повторної заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду по справі № 522/6750/17 є неповажними, надуманими та не дають правових підстав для поновлення пропущеного строку на подання повторної заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду по справі № 522/6750/17 ОСОБА_1 суду не вказав та доказів на їх підтвердження не надав.

За таких обставин, суд доходить висновку що у поновленні строку на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі № 522/6750/17, то відсутні підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за нововиявленими обставинами, яка подана за пропуском встановленого строку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 120-127, 258-261, 352-354, 424, 427 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подачу заяви про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за нововиявленими обставинами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська