ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1004/21 Справа № 706/441/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Василенко Л. І., Єльцова В. О., Нерушак Л. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені за угодою позики, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 134600 грн згідно укладеної умови з врахуванням процентів за договором позики.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1346 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, 22 квітня 2021 року, безпосередньо до Черкаського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 міститься клопотання про поновлення строку на оскарження, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала 12 лютого 2021 року, з матеріалами справи ознайомилася 06 квітня 2021 року. Зазначала, що за станом здоров`я не в змозі була дотриматися 30 денного строку на оскарження, оскільки влітку 2020 року вона перенесла інсульт і до даного часу лікується, без сторонньої допомоги самостійно не в змозі залишити навіть домівку. Тому просила поновити процесуальні строки на оскарження рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року, як такі, що пропущені з поважних причин.

Дослідивши вказане клопотання було встановлено, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 вперше отримала 26 листопада 2020 року, а до апеляційної скарги додана лише одна довідка сімейного лікаря від 16 лютого 2021 року, яка вказує про перебування ОСОБА_1 на диспансерному обліку у сімейного лікаря, без зазначення від якої дати, та необхідність її лікування.

Тобто, скаржник не надала доказів, які підтверджують поважність пропуску строку на оскарження в період з 27 грудня 2020 року по час подачі апеляційної скарги, а саме 22 квітня 2021 року.

Тому ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.А її апеляційну скаргу на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року залишено без руху.

Надано скаржнику строк для звернення до апеляційного суду із вмотивованим клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження із наведенням поважності причин їх пропуску, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Водночас, в резолютивній частині ухвали від 12 травня 2021 року скаржнику було роз`яснено наслідки невиконання ухвали, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України та зазначено, зокрема, що у разі неподання вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження - у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копію ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року було направлено рекомендованим поштовим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 14 травня 2021 року, а отримано нею 21 травня 2021 року.

02 червня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року. В обґрунтування поважності пропуску строку, який ОСОБА_1 рахує з 12 лютого 2021 року, хоча в матеріалах справи наявні докази його отримання ще 26 листопада 2020 року, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, трек-номер 558 (а.с. 60), посилається на стан здоров`я, карантин та пенсійний вік.

В підтвердження свого клопотання ОСОБА_1 було надано Виписку з історії хвороби № 2117, де їй рекомендовано лікування в ортопеда, Довідка № 97 від 29.01.2021 про те, що вона з 21.12.2020 по 29.01.2021 хворіла на ОРВІ (хронічний бронхіт) та Довідку № 207 від 05.03.2021 про те, що ОСОБА_1 з 01.02.2021 по 05.03.2021 хворіла на гострий лівобічний гайморостмоідіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку (рішення Європейського суду з прав людини «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Європейський суд з прав людини також зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

В рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьова проти України» вказано, що сторони справи мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши подане скаржником клопотання, на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2021 року, посилалась, зокрема, на стан здоров`я та надала медичні довідки, з яких вбачається, що отримавши 26 листопада 2020 року копію оскаржуваного рішення, а повторно 12 лютого 2021 року, ОСОБА_1 з 21.12.2020 по 29.01.2021 та з 01.02.2021 по 05.03.2021 перебувала на лікуванні. Разом з тим апеляційна скарга подана ОСОБА_1 лише 22 квітня 2021 року, тобто, скаржник не надала апеляційному суду доказів, які підтверджують факт її перебування на лікуванні по момент подачі апеляції включно, що стало б перешкодою для подачі апеляційної скарги у встановлені законом строки.

Щодо посилань на неможливість вчасної подачі апеляції у зв`язку із дією карантину, то слід зазначити наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, карантин продовжувався відповідно до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня 2020 року, до 31 липня 2020 року, до 31 серпня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «КОВІД-19» та етапів послаблення противоепідемічних заходів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року: послаблені противоепідемічні заходи та введено адаптивний карантин.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX у ЦПК України розділ XII «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжувались на строк дії такого карантину.

Відповідно до ч. 1 п. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020 пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до ч. 2 п. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» опубліковано у державному друкованому засобі масової інформації «Голос України» 16 липня 2020 року, тобто зазначений 20-денний строк закінчився 06 серпня 2020 року.

Посилаючись на період дії карантину, як підставу пропуску строку, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування таких карантинних обмежень, що об`єктивно перешкоджали їй звернутись з апеляційною скаргою в передбачений ЦПК України строк включно по 22 квітня 2021 рік.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржником не надана належних та допустимих доказів в підтвердження поважності пропуску строку на оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається в разі відмови у відкриття провадження у справі, отже сплачений ОСОБА_1 судовий збір згідно квитанції від 16 квітня 2021 року № 62 у сумі 2019 грн в цій справі має бути повернутий скаржнику.

Керуючись положеннями ст. ст. 185, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені за угодою позики.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені за угодою позики.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України судовий збір у сумі 2019 (дві тисячі дев`ятнадцять) грн, сплачений нею згідно квитанції від 16.04.2021 № 62.

Повернути ОСОБА_1 оригінал квитанції від 16.04.2021 № 62 про сплату 2019 грн судового збору, копію якої залишити в матеріалах справи.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відому.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її складання, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

Л. В. Нерушак