Справа №155/581/21
Провадження №2/155/453/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

02.06.2021 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань - Воронюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

Вказала , що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору дарування житлового будинку від 05 травня 2004 року.

У вищевказаному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак з останнім розлучені та з лютого 2020 року не проживаємо у зазначеному житловому будинку, про що 22 березня 2021 року складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області.

Зазначає, що на її усні прохання, щодо зняття з реєстрації, ОСОБА_2 ніяким чином не відреагував.

Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 , а також стягнути судовий збір з останнього в розмірі 908,00 гривень.

Від позивача надійшла заява про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки, які надсилалися йому за місцем його реєстрації, а також судовим оголошенням, яке було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України, закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії договору дарування від 05 травня 2004 року ОСОБА_4 передала безоплатно у власність цілий житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . (а.с.8).

Згідно з довідки від 22 березня 2021 року №71, виданою виконавчим Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2020 року в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, що підтверджується актом Городищенської сільської Луцького району Волинської області від 22 березня 2021 року, заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому будинку, сторони не пов`язані спільним побутом, при цьому, відповідач не несе витрат по утриманню житлового будинку, що створює позивачу додатковий тягар, оскільки остання зобов`язана сплачувати комунальні послуги з урахуванням факту реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі. Отже, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому будинку понад 1 рік (з лютого 2020 року по дату розгляду справи).

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня його реєстрації, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеної норми закону слідує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 908,00 гривень понесені останньою при сплаті судового збору.

На підставі ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 гривень на користь ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Сторонами по справі є:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24 травня 2001 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст заочного рішення складений 02 червня 2021 року.

Головуючий