справа №176/722/21
провадження №2/176/440/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Овчаренко О.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2021 року позивачка, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кандрашина К.В. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 33723,72 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 18 листопада 2020 року нею помилково було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 33723,72 грн. на банківський рахунок відповідача. 03.03.2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про повернення перерахованих коштів, однак отримала відмову у зв`язку із тим, що цими коштами позивачка оплатила рахунок №5589 від 18.11.2020 року, який було виставлено їй за виявлене водокористування, а тому у підприємства були всі підстави для проведення нарахування та прийняття оплати. Однак, позивачка вважає, що така відмова підприємства у поверненні помилково переказаних грошових коштів є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на час нарахування їй оплати за водокористування договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між нею та КП «ЖВК ДОР» укладено не було. Крім того нею не був підписаний акт передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №5589 від 18.11.2020 року, оскільки послуги з надання централізованого водопостачання та водовідведення їй не надавалися.

Ухвалою від 07 травня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27 травня 2021 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позов та клопотання про закриття провадження по справі.

Ухвалою від 03 червня 2021 року відповідачеві відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що 04.11.2020 року за адресою АДРЕСА_1 представником КП «ЖВК`ДОР» за участю приватного підприємця Колесника С.В. було складено акт про виявлення самовільного підключення споживача до мережі централізованої каналізації.

12 листопада 2020 року комісією у складі представників КП «ЖВК «ДОР» було зафіксовано самовільне приєднання споживача до мережі централізованого водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , про що складено акт у присутності особи ОСОБА_2 . За даною адресою споживачем послуг централізованого водопостачання на той час перебувала фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , послуги централізованого водовідведення остання не отримувала. В абонентській базі підприємства були наявні технічні умови на приєднання ТОВ «Програмікс» від 23.10.2019 року. Жодних даних щодо споживача фізичної особи ОСОБА_1 станом на дату виявлення порушення у підприємства не було. Зазначені факти у своїй сукупності свідчили про самовільне приєднання споживача фізичної особи ОСОБА_1 до мережі каналізаційного водовідведення без узгодження з водоканалом. На підставі п.п.3.2, 3.3, 4.2 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. за №190, виявлене водокористування було кваліфіковане як без облікове та проведене нарахування за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією повним перерізом протягом 24 годин на добу, що становило 33723,72 грн. Рахунок №5589 від 18.11.2020 року на вказану суму було виставлено підприємством на підставі акту про порушення Правил від 12.11.2020 року та на підставі акту виконаних робіт від 18.11.2020 року між КП «ЖВК`ДОР» та фізичною особою ОСОБА_1 , який було оплачено з призначенням платежу «рахунок номер 5589 від 18.11.2020, ОСОБА_1 ». Станом на сьогодні відносити між сторонами врегульовані договором на надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеним 05.02.2021 року за №10-1/2918. Таким чином відповідач просить відмовити позивачці в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судом встановлено, відповідно до дубліката квитанції №0.4.1 від 18.11.2020 року ОСОБА_1 перерахувала Комунальному підприємству «Жовтоводський водоканал» ДОР грошові кошти у сумі 33723,72 грн. В графі «призначення платежу» зазначено рахунок номер 5589 від 18.11.2020 року. /а.с.5/

Відповідно до акту передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами замовник ФО ОСОБА_1 та КП «ЖВК`ДОР» склали даний акт про те, що в листопаді 2020р. виконавець передав, а замовник прийняв послуги з централізованого водопостачання 678 кубічних метрів на загальну суму 13980,36 грн., послуги централізованого водовідведення 678 кубічних метрів на загальну суму 14122,74 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ 33723,72 грн.

На вказану суму відповідачем позивачці було виставлено рахунок №5589 від 18.11.2020 року, який остання і оплатила 18.11.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадів встановлених цим Кодексом.

Так судом безспірно встановлено, що позивачка перерахувала відповідачу суму не помилково, а відповідно до виставленого відповідачем рахунку. Тобто у відповідача були наявні законодавчі підстави для проведення такого нарахування та прийняття оплати, а позивачкою при сплаті рахунку самостійно визначено призначення платежу.

Посилання позивачки, що на той час у неї не було договірних відносин з відповідачем та вона не підписувала акт передачі-прийняття від 18 листопада 2020 року судом не приймається до уваги та спростовується наданими відповідачем та дослідженими судом доказами.

З урахуванням всього вищевикладеного позивачем не доведено безпідставне набуття відповідачем майна (коштів) за його рахунок, а тому позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів з КП «ЖВК «ДОР» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек