Провадження №2/523/555/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"28" січня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря Нестеренко Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено з підстав невідповідності договору-купівлі продажу вищевказаної квартири вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного, позивач просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.10.1997 року № 97-717, а також визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам 175 ЦПК України.

Заявою від 21.09.2020 року (вх. № 23076) позивач усунула недоліки визначені ухвалою суду від 18.08.2020 року та уточнила позовні вимоги. Просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.10.1997 року № 97-717.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право на подання відзиву на позов, а позивачам відповідь на відзив.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, при цьому, адвокат позивача ОСОБА_5 звернулась на адресу суду із заявою в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові (а.с.57-59).

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення яких повідомлялись у встановленому законом прядку, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та шляхом розміщенням оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. До суду не з`явились, відзив на адресу суду не надали, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 січня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97-717 від 01.10.1997 року укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» ОСОБА_2 , що також діяла від імена та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.17-18). Відповідно до відмітки на звороті даного договору, договір купівлі-продажу зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» кн.234 пр.стор.113 № 213 від 09.10.1997 року.

Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований Одеській універсальній біржі «Вітязь» відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу».

Так, відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 04.06.2020 року № 2793-07/925-66 наданого на запит Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року, зареєстрована в КП «БТІ» ОМР в книзі 234 пр. на стор.113, р. № 213 за ОСОБА_4 (а.с.19).

Позивач зазначає, що після смерті батька, якому належала дана квартира на праві власності, вона звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, однак, їй було роз`яснено про невідповідність договору купівлі-продажу діючому законодавству та роз`яснено про право звернення до суду з відповідним позовом.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 84 років, актовий запис про смерть № 952, свідоцтво про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.24).

Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, ОСОБА_4 , знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю (а.с.23).

Судом досліджено лист Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., згідно якого зазначено, що договір купівлі-продажу необхідно в судовому порядку визнати дійсним (а.с.15).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59909336 ПН ОМНО Русских С.Б., заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі: 65717023 (а.с.16).

На підтвердження факту родинних стосунків між померлим та позивачем, останньою надано копію свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_6 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб 15.10.1983 року, актовий запис № 858., після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.14).

Позивач зазначає, що сторони договору, домовились всіх істотних умов правочину, продавець та покупець виконали всі істотні умови договору: покупець розрахувалась згідно умов договору, а продавці отримали кошти та звільнили квартиру. Позивач зазначає, що її батько постійно до дня смерті проживав у зазначені квартирі та був там зареєстрований.

Дані обставини судом встановлені, відповідно до довідки про зняття з реєстрації місяця проживання особи від 05.03.2020 року (а.с.23).

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме батька позивача по справі та те, що відповідачі за вказаною адресою зняті з реєстраційного обліку та зареєстровані за іншою адресою місця проживання.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_4 придбав квартиру у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі продажу, а відповідачі в свою чергу виконали зобов`язання по передачі квартири позивачу, виїхали з житлового приміщення та знялись з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що матеріалами справи встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4-7, 1-13, 258, 259,263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір № 97-717 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_2 , що також діяла від імена та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони дійсним.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.01.2021 р.

Суддя: