Справа № 212/282/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., секретаря судового засідання Колісник К.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг , в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
18 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання недійсним договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467, відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15 450 грн. та моральної шкоди в сумі 15 000 грн. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 05.07.2018 р. між сторонами у справі укладено договір про надання послуг щодо працевлаштування № 2018.07.05/0467, на виконання умов якого позивачем сплачено грошові кошти в сумі 15 450,00 грн. Разом з тим, як вказує позивач, свої зобов`язання з надання послуг щодо працевлаштування відповідачем не виконано у зв`язку з чим позивачу завдана матеріальна та моральна шкода яку просить стягнути в судовому порядку оскільки вирішити спір іншим шляхом не виявилось можливим.
Ухвалою суду від 17.02.2021 року провадження по даній справі відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15 березня 2021 року.
Через неявку відповідача розгляд справи було відкладено на 14.04.2021 та 11.05.2021 тощо.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Представник ОСОБА_3 надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі її та позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Наявних у справі матеріалів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
05.07.2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 кадрова агенція «Евролайн» (Агентство) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір про надання послуг щодо працевлаштування № 2018.07.05/0467, за умовами якого Агентство зобов`язалось надати інформаційно-консультативні послуги щодо працевлаштування за кордоном, а Замовник зобов`язався прийняти їх та виконати інші взяті на себе обов`язки (п. 1.1. договору).
Згідно з п. 2.1. договору, Агентство зобов`язалось: надати Замовнику інформацію про можливість і умови працевлаштування на території Євросоюзу, правила найму та звільнення працівників, права та обов`язки працівників та роботодавців згідно трудового законодавства на території Євросоюзу; вчасно надати Замовнику всю необхідну інформацію стосовно роботи та щодо заповнення необхідних документів; перевірити подані документи та своєчасно передати надані документи та інформацію потенційному роботодавцю; перевірити контракт з роботодавцем.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що Замовник зобов`язується: надати в повному обсязі достовірні контактні дані; правильно заповнити анкети, надані агентством, надаючи лише достовірну інформацію; погодити з Агентством дату початку та тривалість роботи; у призначений час особисто пройти співбесіду з обраним потенційним роботодавцем (відеоконференція) стосовно підписання робочого контракту, процедури оформлення візи; уважно ознайомитись із умовами працевлаштування за контрактом та узгодити основні моменти з потенційним роботодавцем; у разі виникнення перешкод для працевлаштування негайно проінформувати про це Агентство; у разі виникнення перешкод, які можуть призвести до зміни фактичної дати виходу на роботу більш ніж на 3 дні (раніше або пізніше), обов`язково попередити про це Агенство та роботодавця та отримати від роботодавця згоду на збереження місця роботи; оплату всіх витрат Замовник здійснює самостійно.
Відповідно до розділу 4 договору, вартість інформаційно-консультативних послуг, яку Замовник доручає оплатити Агентству складає у національній валюті 15 450 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят гривень), яка перераховується на розрахунковий рахунок Агентства.
В момент укладання цього договору Замовник виконує передоплату в розмірі 15 450 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят гривень). Здійснюючи оплату послуг Замовник автоматично підтверджує свою згоду з умовами договору і договір вважається укладеним.
Даний договір діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, але у будь-якому випадку не більше ніж 7 календарних днів з моменту закінчення дії робочого контракту (п. 9.1. договору).
Згідно з ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467 позивач здійснив оплату послуг відповідача у розмірі 500,00 євро, що підтверджується листом відповідача про отримання грошових коштів. Вказана сума у розмірі 500 євро є еквівалентом 15 450,00 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467 належним чином не виконав, послуги, передбачені п. 2.1. спірного договору в повному обсязі не надав, чим порушив умови договору.
Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Як встановлено судом, листом-претензією від 09.01.2019 р. позивач ОСОБА_1 повідомив ФОП ОСОБА_2 про невиконання умов договору щодо працевлаштування, розірвання договору від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467 та повернення сплачених грошових коштів.
Доказів на підтвердження виконання ФОП ОСОБА_2 вказаної вище претензії матеріали цієї справи не містять.
Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467 з підстав вчинення ФОП ОСОБА_2 вказаного договору за відсутності відповідного дозволу (ліцензії).
Статтею 3 ЦК України передбачено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регламентується Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Пунктом 20 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як посередництво у працевлаштуванні за кордоном.
Вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а також вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання під час провадження зазначеної діяльності визначається Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1060.
Так, вказаним вище Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном визначено, що господарська діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном - послуга, яка надається суб`єктами господарювання в межах укладених з іноземним суб`єктом (іноземними суб`єктами) господарювання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном з метою сприяння укладенню трудового договору (контракту наймання) відповідно до заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій), включаючи надання інформаційно-консультаційних послуг щодо можливостей працевлаштування, найменування та місцезнаходження роботодавця, інформації про умови праці.
Пунктом 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном передбачено, що ліцензіат зобов`язаний провадити господарську діяльність з посередництва у працевлаштуванні за кордоном у межах укладеного між ліцензіатом та іноземним суб`єктом господарювання зовнішньоекономічного договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, який повинен відповідати вимогам законодавства; зберігати протягом строку дії ліцензії документи, копії яких подавалися органу ліцензування, зокрема ті, що підтверджують достовірність даних, зазначених здобувачем ліцензії в документах, які подавалися органу ліцензування для отримання ліцензії, до укладення договору (контракту) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном безоплатно надати клієнту завірену ним достовірну інформацію про умови праці та умови проживання у державі працевлаштування; укладати з клієнтом письмовий договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном; надавати клієнтам ліцензіата, яким надано послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, інформацію з питань правового і соціального захисту та про механізм добровільної участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні в Україні; забезпечувати захист конфіденційної та іншої інформації, що охороняється законом; надавати клієнтам достовірну інформацію.
Згідно з п. 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, виконання умов договору між ліцензіатом і клієнтом про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном оформляється актом наданих послуг, який підписується обома сторонами після укладення клієнтом ліцензіата трудового договору (контракту) з іноземним роботодавцем, умови праці якого відповідають тим, що визначені в проекті трудового договору (або поліпшують їх), поданого ліцензіатом органу ліцензування.
Ліцензіат не має права отримувати від клієнтів плату за послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до підписання акта наданих послуг (п. 12 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном).
Як встановлено судом в ході розгляду цієї справи, ліцензія на провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном Міністерством соціальної політики ФОП ОСОБА_2 не видавалась.
Даний факт підтверджується відсутністю відповідача у переліку суб`єктів, які мають ліцензію з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, розміщеному на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України.
За таких обставин, матеріали справи свідчать, що договір про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , вчинений останнім без відповідної ліцензії, а тому підлягає визнанню судом недійсним на підставі ст. 227 ЦК України.
Крім того, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється.
Згідно п. 8 ч. 2 ст. 19 вказаного закону підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними.
Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За змістом ч. 2 ст. 227 ЦК України, якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.
Відшкодування моральної шкоди регламентується ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
На підставі викладеного, позивач просить суд застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ФОП ОСОБА_2 15 450 грн., сплачених на виконання умов недійсного договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року № 2018.07.05/0467, а також 15 000 грн. моральної шкоди.
Оскільки матеріалами справи підтверджено сплату позивачем 15 450,00 грн. на виконання умов недійсного договору про надання послуг щодо працевлаштування від 05.07.2018 року, № 2018.07.05/0467, а також заподіяну моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. внаслідок застосування обману під час укладення оспорюваного у цій справі правочину, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_4 у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати. Загальна сума судового збору за вимоги про визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди становить 2 724,00 грн. (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні).
Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір про надання послуг щодо працевлаштування №2018.07.05/0467 від 05.07.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 15 450,00 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят гривень), сплачених на виконання умов договору №2018.07.05/0467 від 05.07.2018 року.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) моральної шкоди.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 724,00 грн. (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні).
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 .
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 16 травня 2021 року.
Суддя: Р. В. Дехта