Справа № 568/303/21
Номер провадження 4-с/570/10/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовський О.О.

з участю: секретаря судового засідання Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лорошкевич Віри Леонідівни, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що в провадженні Рівненського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ФОП (ПП) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, і рішенням суду від 27 серпня 2013 року позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП (ПП) ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 1609,88 грн., недоплачені судові витрати (державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення) в сумі 64,71 грн.

Зазначає, що 03.03.2021 року він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., так як в останньої здійснюється виконавче провадження № 63123455 щодо того ж самого боржника із заявою про відкриття виконавчого провадження. 15.03.2021 року ним було отримано поштою лист з постановою приватного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання та (чи) перебування боржника ОСОБА_5 знаходиться за непідвідомчістю приватного виконавця.

Вважає дії приватного виконавця протиправними та такими, що мають дискримінаційний характер, по причині, що в неї в межах її підвідомчості зараз здійснюється примусове стягнення коштів за виконавчим провадженням № 63123455 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з того боржника щодо якого ним подано заяву, що підтверджується інформацією з єдиного реєстру боржників.

За наведених обставин просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. з повернення документу стягувачу без прийняття до виконання за повідомленням від 09.03.2021 року протиправними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. вчинити виконавчі дії з примусового виконання рішення суду у відповідності до вимог чинного законодавства України, практики ЄСПЛ (рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2012 року у справі № 38773/05 Савіцький проти України та інших) і в силу приписів ч. 1 ст. 453 ЦПК України повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк, з дня одержання, про виконання ухвали постановленої за результатами розгляду скарги.

Заявник в судове засідання не з`явився.

Заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилась.

В силу вимог ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що у скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Рівненського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ФОП (ПП) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, і рішенням суду від 27 серпня 2013 року позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП (ПП) ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 1609,88 грн., недоплачені судові витрати (державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення) в сумі 64,71 грн.

17.02.2021 року у цивільній справі №1716/5108/2012 Рівненським районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7 , на користь ФОП (ПП) ОСОБА_8 : збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 88 копійок;

03 березня 2021 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., так як в останньої здійснюється виконавче провадження виконавче провадження № 63123455 та №60851924 щодо того ж самого боржника із заявою про відкриття виконавчого провадження.

09.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання та (чи) перебування боржника ОСОБА_5 знаходиться за непідвідомчістю приватного виконавця.

Вищезазначену постанову ОСОБА_1 отримав 15.03.2021 року.

Разом з тим, як слідує з Єдиного реєстру боржників від 17 березня 2021 року в приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. на виконанні перебуває виконавче провадження № 63123455 та №60851924 відносно боржника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист є виконавчий документом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ відповідає всім вищезазначеним вимогам.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього.Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Абзацом другим частини першої цієї норми передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Положення, викладені у двох абзацах частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», по суті становлять два логічно завершених автономних аспекти регулювання, що відносяться до предмета цієї статті, яка визначає особливості виконання кількох рішень державним або приватним виконавцем залежно від того, до кого надійшли на виконання кілька виконавчих документів щодо одного боржника.

Разом з тим установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, тоді як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29 вересня 2016 року) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Пункт 14 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентує дії державного виконавця у випадках, якщо відкрито декілька виконавчих проваджень відносно одного боржника, та встановлює обов`язок перевірити наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або ВДВС, виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно із пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

В той же час вказана Інструкція розроблена відповідно до законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню (пункт 1 розділу 1 Інструкції).

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог цих законів, та такі, що не можуть їм суперечити, в тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Суд зазначає, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. при вирішенні питання про відкриття провадження чи повернення виконавчого документу стягувачу повинна була перевірити наявність чи відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника та вирішити питання про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, враховуючи перебування у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. на виконанні виконавчого провадження (виконавче провадження № 63123455 та №60851924 відносно боржника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Всупереч вказаним вимогам, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. вказані дії не вчинила.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що наявні підстави визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. щодо повернення документу стягувачу без прийняття до виконання за повідомленням від 09.03.2021 року.

Водночас, не підлягає до задоволення скарга в частині зобов`язання приватного виконавця належним чином і в повному обсязі вчинити виконавчі дії з примусового виконання рішення суду у відповідності до вимог чинного законодавства України, практики ЄСПЛ, оскільки згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи без діяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В даному випадку судом встановлено, що приватним виконавцем не було відповідно до вимог пункту 14, 15 розділу III Інструкції перевірено наявність чи відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника та не вирішено питання про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, та зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. розглянути питання про об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_6 у зведене виконавче провадження, що є належним усуненням допущеного приватним виконавцем порушення (поновлення порушеного права заявника).

Таким чином, скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статями 260, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни - задовольнити частково.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни щодо повернення документу стягувачу без прийняття до виконання за повідомленням від 09.03.2021 року - неправомірними.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віру Леонідівну розглянути питання про об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_6 у зведене виконавче провадження.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.