Справа № 521/3420/21
Провадження № 2-н/521/577/21
УХВАЛА

23 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатова 90» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та судових витрат по справі,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатова 90» із зазначеною заявою.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту заяви суддя вбачає, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатова 90» просить суд стягнути з ОСОБА_1 :

- заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з лютого 2017 року по січень 2021 року у розмірі 10986 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 44 коп.;

- три відсотки річних у розмірі 330 (триста тридцять) грн.;

- інфляційні витрати у розмірі 997 (дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 87 коп.;

- та судові витрати по справі у розмірі 5227 (п`ять тисяч двісті двадцять сім) грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Зі змісту наведеної норми процесуального законодавства вбачається, що вимога заявника про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних витрат відповідає положенням ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Крім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Так, розмір суми судового збору, сплаченого заявником за подачу заяви про видачу судового наказу, є чітко визначеним відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Окрім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Проте, заявник заявив вимогу про стягнення судових витрат у сумі 5227 грн., але у заяві ним не зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про стягнення судових витрат у сумі 5227 грн.

Також, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги .

Проте, заявник заявивши вимогу про стягнення судових витрат у сумі 5227 грн., до заяви про видачу судового наказу не додав документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги про стягнення судових витрат у сумі 5227 грн.

У відповідності до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тобто, з огляду на положення п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України, cплачений заявником за подачу заяви про видачу судового наказу судовий збір має характер безспірної вимоги, а тому може бути стягнено з боржника при видачі судового наказу.

Проте, заявником вказана сума витрат у розмірі 5227,00 грн., яка має бути стягнена з боржника.

До заяви долучено ордер адвоката та ксерокопія квитанії.

Згідно ч. 3 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши положення наведеної статті та ст. 141 ЦПК України, вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі і має бути підтвердженим належними та допустимими доказами, при цьому законодавцем надано іншій стороні право надавати пояснення, заперечення, докази щодо обґрунтованості заявлених до стягнення судових витрат.

Проте, в рамках наказного провадження боржник позбавлений такої можливості.

Тобто, зі змісту наведеного, вбачається, що, оскільки розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться поза межами судового засідання та без повідомлення заявника і боржника, а тому останній позбавлений права на подання відповідного клопотання про зменшення таких витрат у разі доведення їх не співмірності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» зазначив, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що в частині вимог заявника про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. судовий наказ не може бути видано, оскільки вона не визначена в переліку ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює їх стягнення в порядку наказного провадження,

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 165; ст. ст. 133, 137, 161, 163, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Філатова 90» про стягнення з ОСОБА_1 в частині вимог заявника про стягнення судових витрат в розмірі 5000,00 грн., відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, заявник може повторно звернутися з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 353 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук