ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1662/19 Номер провадження 22-ц/814/156/21Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С.,Чумак О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року, постановлене суддею Должко С.Р., (повний текст складено 30 жовтня 2020 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агроекологія» про стягнення орендної плати,

в с т а н о в и в:

19.12.2019 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до приватного підприємства «Агроекологія» (далі ПП «Агроекологія») про стягнення орендної плати.

Позов обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки площею 4,7800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:009:0013, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Вказану земельну ділянку вона успадкувала від чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно договору оренди від 06.11.2011, який зареєстрований 15.06.2015, земельна ділянка перебуває в оренді ПП «Агроекологія», яке не сплачує їй орендну плату. Посилаючись на умови договору оренди та норми ст.ст.21, 24 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.525, 526, 610, 625, 629 ЦК України просить стягнути із відповідача орендну плату за період 2015-2019 роки в сумі 30 734,64 грн., інфляційні витрати 5 801,89 грн., 11 775,17 грн. пені та 1 794,17грн. 3% річних.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агроекологія» відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не надала суду доказів виникнення й існування заборгованості та її розміру. Пунктом 5 спірного договору визначено розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який складає 84 411,20 грн. та протягом строку дії договору цей розмір не змінювався, а тому орендна плата повинна обчислюватися згідно п.5.9 договору та становити 3% від нормативної грошової оцінки, тобто 2 532,33 грн. на рік, тоді як позивач при розрахунку заборгованості збільшила в односторонньому порядку розмір орендної плати. Всі розрахунки позивача щодо 3% річних та пені необґрунтовано збільшені внаслідок арифметичної помилки. Сторони не погоджували зміни порядку обрахування орендної плати та розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на умовах укладеного договору і не підлягають задоволенню.

Крім того, посилаючись на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.03.2017, постановлену в іншій справі №530/342/17 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди, якою заборонено ПП «Агроекологія» до набрання законної сили рішенням суду по справі вчиняти будь-які дії щодо користування спірною земельною ділянкою, а саме: провадити на орендованій земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ПП «Агроекологія» було позбавлене можливості здійснювати на орендованій земельній ділянці господарську діяльність, а тому не отримало очікуваних урожаю сільськогосподарських культур та доходів, що згідно ч.6 ст.762 ЦК України звільняє його від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає, а позивачем не надано доказів використання відповідачем її земельної ділянки. Таким чином, ПП «Агроекологія» звільняється від обов`язку сплати орендної плати за період 2017-2018 роки через неможливість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а строк оплати за 2019 рік з огляду на дату звернення позивача в суд з позовом 19.12.2019 не наступив, оскільки згідно договору оренди орендна плата виплачується не пізніше 31.12.2019. Позовні вимоги щодо орендної плати за 2015-2016 роки заявлені з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заперечує висновок суду першої інстанції щодо ненадання нею доказів виникнення та існування грошової заборгованості та її розміру на підставі договору оренди землі від 06.04.2011. Зазначає, що нею наданий примірник вказаного договору, який знаходився в речах покійного чоловіка, та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платника податків, які вказують, що з моменту набуття нею права власності на земельну ділянку відповідач їй не виплачував орендну плату. При цьому, ПП «Агроекологія» не надало жодного доказу, який би доводив протилежне.

Вважає, що районний суд безпідставно прийняв позицію відповідача, що існує договір оренди, укладений між ПП «Агроекологія» та її покійним чоловіком, на інших умовах, ніж ті, що зазначені в наданому нею примірнику договору оренди землі від 11.04.2011.

Звертає увагу, що нею одночасно із відповіддю на відзив (у якості додатку) було подано клопотання про витребування доказів, а саме, вона клопотала витребувати у відповідача оригінал договору оренди землі та у Зіньківської районної державної адміністрації - належно завірену копію реєстраційної справи по факту реєстрації за відповідачем права оренди. Суд, заслухавши вказане клопотання у попередньому засіданні, не вирішив його до ухвалення рішення по суті та ухвалою від 22.10.2020 неправомірно відмовив із мотивів, що ці докази мають бути у неї. Крім того, суд вказував на повернення клопотання про витребування доказів без розгляду з посиланням на відсутність доказів його надсилання відповідачу, що також не відповідає дійсності, оскільки таке клопотання надіслано разом із відповіддю на відзив.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо намагання позивача в односторонньому порядку за власної ініціативи протиправно внести зміни до п.5 спірного договору та збільшити погоджену сторонами нормативну грошову оцінку як істотну умову договору оренди. Вказує, що відповідно до умов спірного договору (п.40) підставою розірвання договору є смерть орендодавця. Враховуючи, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказаний договір оренди має бути розірваний та відповідний позов із 2017 року перебуває на розгляді у Зіньківському районному суді Полтавської області (справа №530/342/17). Вважає, що, оскільки вона не укладала жодних договорів із відповідачем та не погоджувала розмір нормативної грошової оцінки землі, тому відсутні підстави застосовувати для взаєморозрахунків розмір такої оцінки за 2011 рік та необхідно обраховувати орендну плату від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відповідний рік. Крім того, пунктом 10 договору оренди землі встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється із урахуванням індексації.

Заперечує висновок районного суду щодо невірного обчислення нею 3% річних та пені, які підлягають стягненню з відповідача, тоді як останній не надав жодного свого розрахунку.

Вважає помилковим висновок, що ПП «Агроекологія» не міг використовувати майно через обставини, за які не відповідає, а тому звільняється від сплати орендної плати за 2017 та 2018 роки, оскільки 15.03.2017 ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області по справі №530/342/17, відповідачеві заборонено обробляти належну їй земельну ділянку.

Зазначає, що заявляючи про забезпечення, вона розраховувала на розгляд справи про розірвання договору оренди в розумні строки, однак відповідач зловживає своїми правами та всіляко ухиляється від розгляду справи, при цьому продовжує використовувати належну їй земельну ділянку.

Той факт, що ПП «Агроекологія» використовує у своїй господарській діяльності спірну земельну ділянку, підтверджується чисельними заявами про неможливість не обробляти спірну земельну ділянку, матеріалами кримінальних проваджень щодо невиконання підприємством ухвали суду про забезпечення позову та наданими фотографіями своєї земельної ділянки з винесеними в натурі межовими знаками, яка знаходиться в масиві поля та засіяна.

Заперечує висновок суду першої інстанції про передчасність вимог зі сплати орендної плати за 2019 рік, і сплив позовної давності за орендною платою за 2015-2016 роки. Зазначає, що строк позовної давності щодо стягнення орендної плати за 2015 рік має обраховуватися з 21.12.2016 з моменту виникнення у неї права на отримання орендної плати після смерті орендодавця, а щодо стягнення орендної плати за 2016 рік з дня граничної дати виплати цієї орендної плати - 31.12.2016., тоді як в суд з відповідним позовом вона звернулася 19.12.2019. Орендна плата за 2019 рік позивачем не виплачена й після 31.12.2019.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У додаткових поясненнях у справі, 11.01.2021 надісланих представником ПП «Агроекологія» на адресу апеляційного суду, відповідач просить урахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.03.2020 у справі №922/1658/19, згідно якого нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щомісячної індексації нормативної грошової оцінки. Тому вважає, що позивач помилково обрахував розмір грошових вимог до ПП «Агроекологія».

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2016, виданого Зіньківською державною нотаріальною конторою по р.№1264, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,7800 га, розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер :00:009:0013, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с.7 т.1/

Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, викладених в інформаційній довідці від 16.01.2018, державна реєстрація права ПП «Агроекологія» оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:009:0013, здійснена 16.06.2015 на підставі договору оренди землі від 06.04.2011./а.с.13 т.1/

Позивачем надано до матеріалів справи примірник договору оренди землі від 06.04.2011, укладений між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ПП «Агроекологія», предметом якого є земельна ділянка площею 4,78 га. Вказаний примірник договору не містить підпису орендодавця та уповноваженої особи орендаря, але містить печатку останнього./а.с.9-10 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів виникнення та існування грошової заборгованості, її розміру на підставі договору оренди землі від 06.04.2011. Позивач усупереч вимогам ст.ст.21, 30 Закону «Про оренду землі» та пункту 5 договору, яким визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 84 411,20 грн., при розрахунку заборгованості збільшила в односторонньому порядку розмір орендної плати. Всі розрахунки позивача щодо 3% річних та пені необґрунтовано нею збільшені внаслідок арифметичної помилки. За наявності ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.03.2017, постановленої в іншій справі №530/342/17 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди, якою заборонено ПП «Агроекологія» до набрання законної сили рішення суду по справі вчиняти будь-які дії щодо користування спірною земельною ділянкою, підприємство звільняється від обов`язку сплати орендної плати за період 2017-2018 роки через неможливість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а строк оплати за 2019 рік з огляду на дату звернення позивача в суд з позовом 19.12.2019 не настав, оскільки згідно договору оренди орендна плата виплачується не пізніше 31.12.2019. Позовні вимоги щодо орендної плати за 2015-2016 роки заявлені з пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та прийняті з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1,2 статті 89 ЦПК України).

Згідно вимог частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч.5 ст.6 Закону).

Відповідно до ст.13 Закону договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п.2 ст.551 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_1 , підставою для стягнення із ПП «Агроекологія» орендної плати за належну їй земельну ділянку за період 2015-2019 роки є договір оренди землі, що був укладений її покійним чоловіком ОСОБА_2 з ПП «Агроекологія» 06.04.2011 та зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 16.06.2015.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позову, послався, в тому числі, на недоведеність існування заборгованості за вказаним договором, зважаючи, що позивачем надано примірних договору без підпису сторін, хоча і з печаткою відповідача.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно у визначений законом строк у попередньому судовому засіданні не розглянув подане до суду разом з відповіддю на відзив на позов 02.04.2020 клопотання позивача про витребування оригіналів доказів, а саме, в ПП «Агроекологія» - договору оренди від 06.04.2011, який зареєстрований 16.06.2015; у Зіньківської державної адміністрації копію реєстраційної справи по факту реєстрації вказаного договору оренди./а.с.104, 229 т.1/

З огляду на те, що позивач у відповідності до положень ст.84 ЦПК України скористався правом подати клопотання про витребування доказів судом, а відповідач ПП «Агроекологія» не виконав свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів та не надав до матеріалів справи належно оформлений договір оренди землі й не спростував, що наявний у позивача примірник договору містить інші умови, ніж ті, що визначені у договорі, який пройшов державну реєстрацію, апеляційний суд при вирішення справи приймає до уваги умови договору від 06.04.2011, примірник якого надано позивачем до матеріалів справи.

Крім того, колегія суддів враховує, що у відзиві на позов та інших процесуальних заявах, що подавалися протягом усього розгляду справи, як і в письмових поясненнях, надісланих до апеляційного суду, відповідач ПП «Агроекологія», заперечуючи проти заявленої позивачкою до стягнення суми заборгованості, посилався саме на умови, які зазначені у спірному договорі, не погоджуючись із застосованою до розрахунку величиною нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки. Тобто, відповідач фактично визнав умови договору оренди, примірник якого надано позивачем.

Згідно пункту 4 указаного договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 84 411,20 грн.

Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (пункт 10 договору); орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року (пункт 11 договору).

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 14 договору).

Отже, умовами договору передбачено індексацію орендної плати, а не індексацію нормативної грошової оцінки землі, тому доводи апеляційної скарги щодо правомірності застосування позивачем при обчисленні заборгованості по орендній платі нормативної грошової оцінки землі за кожний відповідний рік, - є необґрунтованими та апеляційним судом відхиляються.

Оскільки індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати, а спірний договір не передбачаєавтоматичного застосування індексації до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до викладених умов договору оренди та положень Закону України «Про оренду землі» позивач має право на орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки, указаної у договорі (84 411,20 грн.), із застосуванням індексу інфляції саме до орендної плати, а не до нормативної грошової оцінки.

При цьому колегія судді визнає помилковим висновок районного суду, що позивач пропустила строк позовної давності за вимогами про стягнення орендної плати за 2015 рік, оскільки такий строк має обраховуватися із 21.12.2016 моменту виникнення у неї права на отримання орендної плати після смерті орендодавця.

Щодо стягнення орендної плати за 2016 рік, то строк позовної давності починається із дня граничної дати виплати цієї орендної плати - 31.12.2016.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася в суд із відповідним позовом 19.12.2019, строк позовної давності нею не пропущений.

Апеляційний суд також визнає хибним висновок районного суду про передчасність вимоги позову про стягнення орендної плати за 2019 рік, граничний строк виплати якої до дня пред`явлення позову не настав. Враховуючи, що відповідач не виконував зобов`язання по орендній платі упродовж п`яти років, тоді як згідно закону та п.11 договору орендна плата вноситься упродовж року, яка на час ухвалення оскаржуваного рішення також не виплачена, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на орендну плату за використання земельної ділянки, що перейшла до неї у власність за правом спадкування за період 2015-2019 роки.

При цьому апеляційний суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції, що ПП «Агроекологія» не міг використовувати спірну земельну ділянку через обставини, за які не відповідає та звільняється від сплати орендної плати за 2017 та 2018 роки, посилаючись на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.03.2017 у справі №530/342/17, якою відповідачеві заборонено обробляти вказану земельну ділянку.

Той факт, що ПП «Агроекологія» використовує у своїй господарській діяльності спірну земельну ділянку, підтверджується наявними у справі матеріалами кримінальних проваджень щодо невиконання підприємством ухвали суду про забезпечення позову, наданими позивачем фотографіями своєї земельної ділянки з винесеними в натурі межовими знаками, яка знаходиться у масиві поля та засіяна./а.с.213-217, 222 т.1/

Натомість, відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу протилежного, а факт продовження використання ПП «Агроекологія» у своїй господарській діяльності спірної земельної ділянки підтверджується його відзивом на позов, та чисельними заявами про неможливість не обробляти спірну земельну ділянку./а.с.81-89, 198-204 т.1/

Визначаючи розмір заборгованості по орендній платі, апеляційний суд виходить з того, що за кожен рік вказаного періоду відповідач мав сплатити позивачу орендну плату в розмірі 2 533,24 грн. (84 441,20 грн. х 3%), а за весь період, тобто 2015-2019 роки - 12 666,20 грн. (2 533,24 грн. х 5 років).

Інфляційні витрати необхідно визначити шляхом множення суми заборгованості орендної плати на момент її виникнення (2 533,24 грн.) на сукупний індекс інфляції за період прострочення, який становить: 2016 рік - 112,4%, 2017 рік 113,7%, 2018 рік -109,8%, 2019 рік 104,1 %. Отже, апеляційний суд робить розрахунок інфляційних витрат наступним чином:

2016 рік: (2 533,24 грн. х 112,4% х 113,7% х 109,8% х 104,1% = 3 700,46 грн. 2 533,24 грн. = 1 167,22 грн.;

2017 рік: (2 533,24 грн. х 113,7% х 109,8% х 104,1% = 3 292,23 грн.) 2 533,24 грн. = 758,99 грн.;

2018 рік: (2 533,24 грн. х 109,8% х 104,1% = 2 895,54 грн.) 2 533,24 грн. = 362,30 грн.;

2019 рік: (2 533,24 грн. х 104,1%= 2 637,10 грн. 2 533,24 грн. = 103,86 грн.

Загальна сума інфляційних витрат, що підлягає стягненню з ПП «Агроекологія» на користь позивача становить 2 392,37 грн. (1 167,22 грн. +758,99 грн. + 362,30 грн. + 103,86 грн.)

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України відповідач має виплатити позивачу 3% річних від простроченої суми (2 533,24 грн.) за кожен рік, що складає: 2015 рік 303,98 грн. (2 533,24 х 3% х 4 роки); 2016 рік 227,99 грн. (2 533,24 х 3 % х 3 роки); 2017 рік 151,99 грн. (2 533,24 х 3% х 2 роки); 2018 рік 75,99 грн. (2 533,24 х 3%), а всього 759,95 грн.

Крім того відповідно до положень ст.611 ЦК України та п.14 договору оренди, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 120% від облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення. Пеня має бути обрахована за формулою: сума простроченої заборгованості помножена на 120% від облікової ставки НБУ розділена на кількість днів у році та помножена на кількість днів прострочення.

Колегія суддів погоджується із запропонованим позивачем способом розрахунку пені за період, починаючи з 01.01.2016р., однак не погоджується із визначеною до стягнення сумою, оскільки позивачем при обчисленні взято помилково за вихідні дані інший розмір орендної плати, ніж установлений договором. З урахуванням цього апеляційний суд визначає пеню наступним чином:

за період 01.01.2016 по 21.04.2016 112 днів, облікова ставка НБУ- 22,00%, 120% облікової ставки НБУ - 26,40%, пеня: 2 533,24 грн. х 26,40% : 366 (01.01.2017 по 13.04.2017 днів) х 112 днів = 204,65 грн.;

з 22.04.2016 по 26.05.2016 35 днів, облікова ставка НБУ 19,00%, 120% облікової ставки НБУ - 22,80%, пеня: 2 533,24 грн. х 22,80% : 366 х 35 = 55,23 грн.;

з 27.05.2016 по 23.06.2016 - 28 днів, облікова ставка НБУ - 18,00%, 120% облікової ставки НБУ 21,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 21,60% : 366 х 28 = 41,86 грн.;

з 24.06.2018 по 28.07.2016 35 днів, облікова ставка НБУ -16,50%, 120% облікової ставки НБУ 19,80%, пеня: 2 533,24 грн. х 19,80% : 366 х 35 = 47,96 грн.;

з 29.07.2018 по 15.09.2016 49 днів, облікова ставка НБУ 15,50%, 120% від облікової ставки НБУ 18,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 18,60% : 366 х 49 = 63,08 грн.;

з 16.09.2016 по 27.10.2016 - 42 дні, облікова ставка НБУ 15,00%, 120% облікової ставки НБУ - 18%, пеня: 2 533,24 грн. х 18% : 366 х 42 = 52,32 грн.;

з 28.10.2016 по 31.12.2016 65 днів, облікова ставка НБУ -14,00%, 120% від облікової ставки НБУ 16,80%, пеня: 2 533,24 грн. х 16,80% : 366 х 65 = 75,58 грн.;

з 01.01.2017 по 13.04.2017 103 дні, облікова ставка НБУ -14,00%, 120% від облікової ставки НБУ 16,80%, пеня: 2 533,24 грн. х 2 х 14,00% : 365 х 103 = 200,16 грн.;

з 14.04.2017 по 25.05.2017 42 дні, облікова ставка НБУ 13,00%, 120% від облікової ставки НБУ 15,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 2 х 15,60%: 365 х 42 = 90,94 грн.;

з 26.05.2017 по 26.10.2017 - 154 дні, облікова ставка НБУ -12,50%, 120% від облікової ставки НБУ - 15%, пеня: 2 533,24 грн. х 2 х 15% : 365 х 154 = 320,64 грн.;

з 27.10.2017 по 14.12.2017 49 днів, облікова ставка НБУ - 13,50%, 120% від облікової ставки - 16,20%, пеня: 2 533,24 грн. х 2 х 16,30% : 365 х 49 = 110,86 грн.;

з 15.12.2017 по 31.12.2017 - 17 днів, облікова ставка НБУ - 14,50%, 120% від облікової ставки - 17,40%, пеня: 2 533,24 грн. х 2 х 17,40% : 365 х 17 = 41,06 грн.;

з 01.01.2018 по 25.01.2018 25 днів, облікова ставка НБУ -14,50%, 120% від облікової ставки - 17,40%, пеня: 2 533,24 грн. х 3 х 16,30% : 365 х 25 = 84,84 грн.;

з 26.01.2018 по 01.03.2018 35 днів, облікова ставка НБУ -16,00%, 120% від облікової ставки - 19,20%, пеня: 2 533,24 грн. х 3 х 16,30% : 365 х 35 = 118,78 грн.;

з 02.03.2018 по 12.07.2018 - 133 дні, облікова ставка НБУ -17,00%, 120% від облікової ставки - 20,40%, пеня: 2 533,24 грн. х 3 х 20,40% : 365 х 133 = 564,92 грн.;

з 13.07.2018 по 06.09.2018 - 56 днів, облікова ставка НБУ - 17,50%, 120% від облікової ставки - 21%, пеня: 2 533,24 грн. х 3 х 16,30% : 365 х 56 = 190,05 грн.;

з 07.09.2018 по 31.12.2018 117 днів, облікова ставка НБУ -18,00%, 120% від облікової ставки - 21,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 3 х 21,60% : 365 х 117 = 526,20 грн.;

з 01.01.2019 по 24.04.2019 - 114 днів, облікова ставка НБУ - 18,00%, 120% від облікової ставки - 21,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 4 х 21,60% : 365 х 114 = 683,60 грн.;

з 26.04.2019 по 18.07.2019 84 дні, облікова ставка НБУ - 17,50%, 120% від облікової ставки - 21,60%, пеня: 2 533,24 грн. х 4 х 21,60% : 365 х 84 = 503,70 грн.;

з 19.07.2019 по 05.09.2019 49 днів, облікова ставка НБУ - 17,00%, 120% від облікової ставки - 20,40 %, пеня: 2 533,24 грн. х 4 х 20,40% : 365 х 49 = 277,50 грн.;

з 06.09.2019 по 24.10.2019 49 днів, облікова ставка НБУ - 16,50%, 120% від облікової ставки - 19,80%, пеня: 2 533,24 грн. х 4 х 19,80% : 365 х 49 = 269,34 грн.;

з 25.10.2019 по 29.11.2019 36 днів, облікова ставка НБУ - 15,50%, 120% від облікової ставки 18,60 %, пеня: 2 533,24 грн. х 4 х 16,60% : 365 х 36 = 165,90 грн.

Отже, загальний розмір пені за період з 01.01.2016 по 29.11.2019 складає 4 689,17 грн.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду необхідно скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково з підстав та у розмірі, вказаному в мотивувальній частині постанови.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом Коваль Т.В., її розмір становить 5 000,00 грн./а.с.243 т.1/ Вказаний розрахунок є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову. Позивач також понесла витрати на оплату судового збору 768,40 грн. за подання позову та 1 152,60 грн. за подання апеляційної скарги./а.с.1 т.1, а.с.53 т.2/

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково (41%), судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 787,61 грн. судового збору та 2 050,00 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року- скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із приватного підприємства «Агроекологія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 12 666,20 грн. заборгованості по орендній сплаті за 2015-2019 роки, 2 392,37 грн. інфляційних витрат, 759,95 грн. 3% річних, 4 689,17 грн. пені, а всього 20 507 (двадцять тисяч п`ятсот сім) грн. 69 коп.

Стягнути із приватного підприємства «Агроекологія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2 837,61 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена 28.01.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак