Справа № 136/1171/20
провадження № 2/136/315/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 3-ох річного віку.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2017. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Враховуючи необхідність підтримання нормальної життєдіяльності ОСОБА_3 позивач неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, однак останній, будучи працевлаштованим, такої допомоги не надає і угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільної з відповідачем доньки, крім того, оскільки остання перебуває на її утримані їй теж необхідна матеріально допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому він заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, натомість позовні вимоги визнає частково.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами, на підтвердження яких подав суду відповідні докази.

Стосовно вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину, відповідач вважає, що на сьогоднішній день аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини від його доходів можуть бути занадто обтяжливими для нього, враховуючи наступні обставини: на його утриманні є ще одна неповнолітня донька від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження додається), з якою він підтримує нормальні відносини (незважаючи на географічну віддаленість), і якій він теж надає матеріальні допомогу; на сьогоднішній день він має заборгованість перед банком, яка стягується з нього в примусовому порядку на підставі постанови приватного виконавця згідно постанови про відкриття виконавчого провадження (копія постанови додається), а також має серйозні проблеми зі здоров`ям, а саме «коксіартроз 3 стадії» (руйнування тазостегнового суглобу), а тому потребує негайної коштовної операції та тривалого лікування, на які вимушений відкладати і свої кошти, а також здійснювати певні запозичення (копія документів від лікаря додаються). Крім того, відповідач зазначає, що не відповідають дійсності викладені у позові обставини, стосовно того, що їхня донька нібито перебуває виключно на утриманні позивача, а жодної допомоги він не надає. Однак, у відзиві відповідач зазначив, що регулярно зустрічається з донькою, надає їй допомогу у натуральній формі, постійно купує одяг, техніку, продукти для дитини та усе необхідне, і незалежно від рішення суду має намір допомагати дитині і в майбутньому, однак на сьогоднішній день з огляду на вищезазначені обставини, сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходів - для нього буде занадто проблематичним, в той час як аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від його доходів на сьогоднішній день відповідатимуть і його можливостям, і вимогам чинного законодавства.

Стосовно вимоги щодо стягнення аліментів на іншого з подружжя, відповідач вказав, що на сьогоднішній день, через наявність іншої особи на утриманні, наявність заборгованості перед банком та проблеми зі здоров`ям, надавати допомогу дружині він не в змозі. Крім того, дружина офіційно працевлаштована ще жовтня місяця 2019 року, має власний стабільний дохід, який за своїм розміром приблизно такий як і у нього, оскільки працює на тому ж самому підприємстві (Барлінек).

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що вона теж має два кредита, які вони разом з відповідачем брали на машину і на даний час відповідач не допомагає його виплачувати, вона сама платить по 4000 грн кожного місяця. Крім того, вона проживає у квартирі з своїм сином ОСОБА_5 , який на даний час перебуває на службі та з донькою, яку потрібно виховувати. Дитина ходить в садочок, всі потреби вона оплачує сама, в тому числі і комунальні послуги. У відзиві позивач вказала, що відповідач придбав для дитини велосипед, самокат, привозить продукти харчування, допомогу в грошовій сумі не надає. Також, позивач погоджується з тим, що відповідач хворів, про що надав відповідно довідку, оскільки він хворів ще до їхнього спільного проживання. Однак, позивач вказала, що відповідачем не заначетого, що дитина перебуває з нею, так як вона працює, а садочки працюють не цілодобово, а також не зазначено того, що відповідач має борг перед своїми кумами у сумі 15 000 грн. Свої позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити повністю.

Відповідач не подав до суду заперечення щодо відповіді на відзив.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Згідно довідки Турбівсткої селищної ради №2267 від 31.07.220, слідує, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Враховуючи необхідність підтримання нормальної життєдіяльності ОСОБА_3 позивач неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, однак останній, будучи працевлаштованим, такої допомоги не надає і угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільної з відповідачем доньки, крім того, оскільки остання перебуває на її утримані їй теж необхідна матеріально допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходить з наступних мотивів та норм права.

Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаною вимогою.

Як визначено в ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч. 2 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст.181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд зважає на відзив відповідача, у якому він визнає позов частково та заперечує його в частині стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі 1/3 частини доходів, враховуючи його матеріальний стан, наявність у нього іншої неповнолітньої дитини, відсутність в нього будь-якого цінного майна та корпоративних прав, іншого джерела доходу. Крім того, відповідач має проблеми зі здоров`ям та потребує тривалого лікування, в підтвердження чому надано висновок лікаря (а.с. 31).

Отже, з урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з яким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у частці в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи відповідача про те, що позивачка отримує заробітну плату, як на підставу відмови у позові суд відкидає, оскільки згідно ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 3-ох річного віку, виходить з наступних мотивів та норм права.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на встановлені судом усі обставини справи в сукупності, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачеві на її утримання в розмірі 1/6 від його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що на даний час відповідач є працездатним, не позбавлений можливості працювати та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання своїх дітей, обставини щодо наявності на утриманні відповідача неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в період догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. Так, відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідач не надав доказів, що рівень його доходу не дає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки від заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно правил ст. 180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття, а на дружину, в силу правил ст. 84 СК України, до досягнення дитиною 3-ох річного віку.

Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 11.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову - 11.08.2020 і до досягнення дитиною 3-ох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко