ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1502/19 Номер провадження 22-ц/814/1470/21Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Тимчука Р.І. в м. Полтаві

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до районного суду з вказаним позовом. Зазначало, що відповідачам надавалися послуги з центрального теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 44,6 кв.м, однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останні виконували не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Уточнивши позовні вимоги просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.03.2014 року по 01.03.2021 року в сумі 52045,51 грн., інфляційні втрати в сумі 13120,75 грн., 3% річних в сумі 4957,27 грн, всього 70123,53 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2021 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , як власника квартири, на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 року по 01.03.2021 року в сумі 51 825 грн 70 коп., інфляційні втрати в сумі 13 120 грн 75 коп. та 3% річних в сумі 4 957 грн. 27 коп., а всього 69 904 грн 23 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1915 грн., а всього 71 819 грн 23 коп.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що районним судом не було взято до уваги, що нарахування заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води проводилось в період коли таке постачання було відсутнє. Крім того, суду було надано докази, що станом на 01.04.2014 року ОСОБА_1 не являлась власником та була виселена з квартири АДРЕСА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надавалися ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» послуги з центрального теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 44,6.

Відповідно до довідки від 23.07.2020 року, виданої КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, вбачається, що станом на 23.07.2020 року за адресою АДРЕСА_1 ,власником якої є ОСОБА_1 зареєстрована 1 особа: ОСОБА_2 - (чоловік) з 08.10.2008 року; ОСОБА_3 - (дочка) зареєстрована була з 08.10.2008 року по 15.01.2019 року.

Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.03.2021 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року, який зареєстрований 05.06.2008 року.

Позивач стверджує, що зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі виконували не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка

за період з 01.03.2014 року по 01.03.2021 року становить 52045,51 грн., а також нараховано індекс інфляції - 13 120,75 грн та 3% річних в сумі 4 957,27 грн. Загальна сума заборгованості складає 70123,53 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що в даному випадку строк позовної давності переривався у квітні 2017 року при подачі підприємством заяви про видачу судового наказу, отже нарахування за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за березень 2014 року у сумі 219,3 грн проведені поза межами строку позовної давності і ця сума не може бути стягнута з відповідача. Стягненню підлягає заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 року по 01.03.2021 року 69 904,23 грн. Крім того, враховуючи норми ст. 322 ЦПК України районний суд прийшов до висновку, що необхідно стягнення заборгованості проводити не в солідарному порядку, а лише з власника квартири - ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком, оскільки він зроблений за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так, заперечуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надавала суду :

- рішення Київського районного суду м.Полтави від 12.10.2019р., що набуло чинності, яким задоволено позов ЗАТ КБ «Приватбанк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2008р. у розмірі 26222,63 долара США звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмету ЗАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу ( т.2, а.с.73-75),

- рішення Київського районного суду м.Полтави від 12.06.2012 року,що набуло чинності, яким частково задоволено позов ОСОБА_5 .

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що укладений 22 травня 2008 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. в частині продажу 1/2 частини квартири, від імені ОСОБА_6 , яка належала йому на праві приватної власності.

Визнано частково недійсним договір іпотеки № 2009-1Д що укладений 27.04.2006 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. в частині передачі в іпотеку 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , від імені ОСОБА_6 , яка належала йому на праві приватної власності.

Визнано недійсним спільну заяву ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 23 травня 2012 року про отримання коштів за продаж квартири АДРЕСА_2 у розмірі 202 000 грн.

Поновлено за ОСОБА_6 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 шляхом скасування реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та поновлення права власності ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно ( т.1,а.с.210-212, а.с.30-35 провадження по перегляду заочного рішення).

З наведених рішень вбачається, що, як у правонаступника ЗАТ КБ «Приватбанк», так і опікуна недієздатного ОСОБА_6 , виникли права на квартиру АДРЕСА_2 , в яку позивач надавав послуги з теплопостачання.

Проте, зазначені особи не залучені до участі в справі і даний процесуальний недолік не може бути усунуто на стадії апеляційного розгляду.

Зазначене позбавляє колегію суддів можливості з`ясування обсягу фактичної відповідальності всіх осіб, що мають права на зазначену квартиру та визначити розмір стягнень.

Крім того, колегія суддів виходить з положень статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

ОСОБА_1 були надані суду беззаперечні докази про те, що вона наданими послугами позивача не користувалась.

Так, з акту від 12.07.2017р., складеному працівниками КП «Полтававодоканал» по квартирі АДРЕСА_2 , в якій абонентом вказано ОСОБА_6 , вбачається, що станом на день перевірки в квартирі ніхто не проживає, зі слів сусідки, власники померли за два з половиною роки перед цим. В квартирі газ і світло відключені ( т.2, а.с.2).

Актом від 01.03.2021 року, складеному представниками позивача, встановлено, що ввід гарячої води до квартири АДРЕСА_2 запаяно, відсутня можливість користуватися гарячою водою ( т.2, а.с.36).

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Всупереч вимогам вказаних статей, позивачем не доведено, що відповідачі фактично користувались наданими послугами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за відсутності в квартирі газу і світла та теплопостачання.

Факт Державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 , не спростовує недоведеності позивачем користування послугами підприємства відповідачами, оскільки є зовнішнім оформленням правочину.

Крім того, до участі в справі не залучено всіх належних відповідачів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.06.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

Л.М. Хіль