Справа № 351/971/21
Провадження №2/351/505/21
У Х В А Л А

04 червня 2021 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в переведенні та призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу» з моменту звернення з відповідною заявою.

Вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на таке.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно вимог частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України вказано, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1ст. 4 КАС).

Згідно частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, тобто на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини другої цієї статті).

В даному випадку, як вбачається із поданої позовної заяви, відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а спір виник через його бездіяльність, пов`язану із здійсненням ним публічно - владних управлінських функцій, яким він наділений на підставі закону, тому даний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями ст.20 КАС України, даний спір відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

За таких обставин, враховуючи, що виниклий спір між сторонами носить характер публічно-правового, у відкритті провадження у цивільній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.13,19,186,258-260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі відмовити.

Роз`яснити позивачу, його право на звернення до суду з даним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.М.Калиновський