Справа № 464/1820/21
пр.№ 2/464/954/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2021 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним договору №0567-3022 від 14.12.2020, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс». В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 14.12.2020 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та позивачем укладено договір №0567-3022 про надання кредитних коштів, відповідно до якого останнім отримано позику, проте вважає такий договір недійсним, оскільки порушуються його права як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Зокрема, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який позивач не підписував. Вищевказаний договір має ознаки кредитного договору та відповідач не повідомив йому в письмовій формі всю інформацію про умови, необхідну для цього договору (ціну та сукупну вартість кредиту), не зазначивши її в змісті такого, чим ввів позивача в оману. На думку позивача умови договору є несправедливими та в діях відповідача наявна нечесна підприємницька практика, оскільки встановлено непомірну високу відсоткову ставку за користування кредитом та непропорційну суму компенсації (неустойки) при порушенні зобов`язання, чим порушено принцип рівності сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив суд такий задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою, а не банківською установою, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту. Кредитний договір №0567-3022 від 14.12.2020 укладений між сторонами в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», Правилами надання грошових коштів у кредит, ст. 639 ЦК України. Позивачем вчинені дії, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення вищевказаного договору, без яких це було б неможливо, зокрема, реєстрація на сайті відповідача, заповнення заявки на отримання кредиту, створення особистого кабінету, що забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації. Кредитний договір укладений та підписаний сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями (одноразовими ідентифікаторами), тобто підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, в тому числі й сукупну вартість кредиту, яка передбачена чинним законодавством та розміщена і доступна для вільного ознайомлення на офіційному веб-сайті відповідача (примірний Договір кредиту, Правила надання грошових коштів у кредит, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, положення про конфіденційність, довідкова інформація). Умови укладеного кредитного договору, на думку відповідача, відповідають вимогам чинного законодавства, внутрішній волі позивача, погоджені між сторонами й у діях ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відсутні ознаки порушення статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України, введення позивача в оману щодо істотних умов договору, нечесної підприємницької практики. На спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір укладений між сторонами на строк до одного місяця. Відповідачем не здійснювалося нарахування позивачу пені за прострочення виконання зобов`язань.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.12.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом ідентифікації позивача та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір №0567-3022, невід`ємною частиною якого є Правила надання грошових коштів у кредит, за умовами якого Товариство надає позичальнику кредит в сумі 3000 грн., строком дії кредиту 21 день.

Згідно п. 4 Договору, протягом строку Кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми Кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%.

Згідно п. 7 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту (вартість користування кредитом) для позивальника на дату кредитного договору складає 142.00% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 4260 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 42% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1260 грн. (у грошовому вираженні).

Згідно з п. 16 Договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням вищевказаного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом положень ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Приписами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №2401 від 08.06.2017 зареєстроване як фінансова установа з провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що підтверджується копіями свідоцтва від 01.08.2013 та розпорядження №2401 від 08.06.2017.

Як видно з п. 18 «Реквізити Сторін» кредитного договору №0567-3022 від 14.12.2020 у такому, серед іншого, зазначено про електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) позичальника ОСОБА_1 (номер пароля А860).

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

У зв`язку з наведеним, твердження позивача про непідписання ним кредитного договору є необґрунтованими, оскільки між сторонами погоджено порядок підпису договору відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Приписами ч. 1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

Згідно зі ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

За змістом положень статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, тобто, в даному випадку позивач.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту та обставин введення його відповідачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в оману при укладенні кредитного договору, ведення нечесної підприємницької діяльності та порушення прав як споживача фінансової послуги, існування істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків, в зв`язку з чим посилання позивача на недобросовісність дій відповідача є безпідставними.

На офіційному веб-сайті https://creditkasa.ua ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розмістило повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, в тому числі, й сукупну вартість кредиту, яка передбачена чинним законодавством та доступна для вільного ознайомлення.

Окрім цього, оскільки кредитний договір укладений строком на 21 день, відтак на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування».

Зміст укладеного між сторонами кредитного договору вказує на те, що позивач ознайомився з ним та необхідною інформацією щодо суті фінансової послуги, сукупної вартості кредиту, повністю зрозумів усі умови договору та зобов`язався їх неухильно виконувати. Відтак, істотні умови вказаного кредитного договору погоджені між сторонами в порядку й спосіб, передбачені чинним законодавством, та відповідають внутрішній усвідомленій волі позивача.

Враховуючи наведене, у задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі статей 202, 203, 204, 207, 208, 215, 633, 1054, 1055 ЦК України та керуючись 2, 81, 89, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.