Справа № 306/1456/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року у складі судді Вінер Е.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позов мотивовано тим, що 27 листопада 1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2019 року з відповідача стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімумуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Старша дочка ОСОБА_3 досягла повноліття та продовжує навчання на стаціонарному відділенні денної форми навчання ОСОБА_5 професійного будівельного ліцею, період навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. Відповідач працює за кордоном та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак ухиляється від такої. На період навчання і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку необхідні кошти для проїзду, придбання одягу, харчування, придбання підручників та навчання.

За вказаних обставин, позивач просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 2000 гривень, починаючи з 16.10.2020 року і до часу закінчення навчання, але не більше ніж 23 роки.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2020 року і до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років. В решті вимог відмовлено. Рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначене рішення та та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції оглянуто довідку №316 від 06 жовтня 2020 року, якою встановлено, що донька дійсно навчається за регіональним замовлення у Свалявському професійному будівельному ліцеї Закарпатської області з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року на денній формі навчання. Разом із тим, незважаючи на те, що в довідці чітко зазначений період навчання до 30.06.2021 року суд постановив рішення про стягнення аліментів до закінчення навчання дитини або досягнення дитиною 23 років, що суперечить ст.199 СК України, де зазначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 27 листопада 1999 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2019 року з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімумуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На даний час дочка сторін є повнолітня, однак продовжує навчатися на стаціонарному відділенні денної форми навчання ОСОБА_5 професійного будівельного ліцею, період навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року, що стверджується довідкою № 316 від 06.10.2020 року (а.с.7).

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюютьсяглавою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч. ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував вище зазначені вимоги закону, матеріальне становище дитини і платника аліментів та рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, яка продовжує навчання.

З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання ОСОБА_5 професійного будівельного ліцею, про що зазначалося вище.

У зв`язку з навчанням за денною формою повнолітня дочка сторін об`єктивно позбавлений можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що остання повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. Крім того також виникає необхідність у придбанні підручників та іншого приладдя для навчання. І, оскільки повнолітня дочка сторін на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дитину сторін, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково зазначено про стягнення аліментів на утримання доньки до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років не заслуговують на увагу, оскільки аліменти на утримання повнолітньої дитини підлягають стягненню до закінчення навчання дитини, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року.

Головуючий :

Судді: