Справа № 946/952/20
Провадження № 2/946/356/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 02.03.2020 року (ас. 46) уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 39/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 3/4 частки земельної ділянки площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530;

- 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами та земельною ділянкою, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/4 частку земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом першої черги та має право на обов`язкову частку із усього заповіданого спадкового майна. Позивач на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і таким чином прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №960/02-14 від 24.12.2019 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з тим, що сторони не погодились із розміром їх часток у спадщині, що повинні належати їм за заповітом та за законом.

13.05.2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами (а.с. 78), якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 5/24 часток житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Свої вимоги ОСОБА_4 мотивує тим, що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її частка у заповіданому майні, з урахуванням обов`язкової частки, складає 5/24 часток. Зазначає, що обов`язкову частку, належну ОСОБА_1 слід рахувати виходячи з того, що до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать: дочка ОСОБА_1 ; дочка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2020 року зустрічний позов ОСОБА_4 прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

07.08.2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами (а.с 107), якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/3 частку з усієї належної ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530;

- 5/6 частки земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів).

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що він являється спадкоємцем за заповітом та за правом представлення належить до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що обов`язкову частку, належну ОСОБА_1 слід рахувати виходячи з того, що до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать: дочка ОСОБА_1 ; дочка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №960/02-14 від 24.12.2019 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з тим, що сторони не погодились із розміром їх часток у спадщині, що повинні належати їм за заповітом та за законом.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2020 року зустрічний позов ОСОБА_5 прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Згідно відзиву представника ОСОБА_1 від 17.08.2020 року на зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , зустрічні позовні вимоги останньої не підлягають задоволенню, з огляду на те, що обов`язкову частку, належну ОСОБА_1 слід рахувати виходячи з того, що до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать: дочка ОСОБА_1 ; син ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого є спадкоємець першої черги ОСОБА_5 . Крім того, зазначає, що у заповіті від 05.03.2013 року ОСОБА_6 заповідає увесь житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто вважає себе єдиним власником вказано майна. Доказів права власності інших осіб на вказаний житловий будинок не надано.

Крім того, згідно відзиву від 15.09.2020 року та уточнення на відзив від 06.10.2020 року на зустрічний позов ОСОБА_5 , представник ОСОБА_1 не заперечує проти часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 з урахуванням часток у спадковому майні, які не суперечать уточненим первісним позовним вимогам ОСОБА_1 .

Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні уточнених первісних позовних вимог в повному обсязі та не заперечувати проти часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 . Проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_9 заперечували в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та проти часткового задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог, не заперечувала про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та проти часткового задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. №960/02-14 від 24.12.2019 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з тим, що сторони не погодились із розміром їх часток у спадщині, що повинні належати їм за заповітом та за законом (а.с. 31).

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області за №4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджено довідкою Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області № 342 від 06.04.2020 року (а.с. 91).

Таким чином, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по 1/4 частці кожному.

Також судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданого 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів, належить ОСОБА_6 (а.с. 15).

Крім того, ОСОБА_6 належить 13/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Веліковою М.Д., в реєстрі №4/111, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №43/124 від 20.01.1993 року (а.с. 16), що також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №420 від 19.03.2020 року (а.с. 54).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №927726 виданого 26.10.2006 року Ізмаїльською міською радою Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.507.00144, земельна ділянка площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530, належить ОСОБА_6 (а.с. 18).

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.04.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_6 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить:

- 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів);

- 13/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту від 05.03.2013 року (а.с. 142), посвідченого приватним нотаріусом Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 365, ОСОБА_6 заповіла:

- повністю усі належні їй 13/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та повністю усю належну їй земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- повністю належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- повністю належну всю земельну ділянку площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів), - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України - заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до заповіту від 24.01.2018 року (а.с. 144), посвідченого приватним нотаріусом Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі за № 287, ОСОБА_6 заповіла з усієї належної їй на праві спільної часткової власності частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - 1/3 частку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - 2/3 частки.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56000423 від 26.04.2019 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., заповіти ОСОБА_6 від 05.03.2013 року за № 365 та від 24.01.2018 року за №287, не змінювались та не скасовувались (а.с. 139).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 124).

За ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Цивільним кодексом України визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов`язкову частку у спадщині, де право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на обов`язкову частку виникає лише у разі спадкування за заповітом, оскільки особи, що мають таке право, належать до спадкоємців за законом першої черги, а відтак, за відсутності заповіту (визнання його недійсним, усунення спадкоємців за заповітом від права на спадкування тощо) неодмінно закликаються до спадкування. Отже, обов`язковий спадкоємець наділений правом на спадкування у разі, якщо: він взагалі не вказаний у заповіті як спадкоємець; він прямо позбавлений права на спадкування змістом заповіту; частка спадщини цієї особи визначена змістом заповіту в меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст.1241 ЦК України, є вичерпним, і розширеного тлумачення не потребує.

Відповідно до п. 5.9. Глави 10. Видача свідоцтв про право на спадщину. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов`язкової частки.

Відтак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства за спірними правовідносинами, суд вважає, що право вимагати обов`язкову частку у вказаних в ст.1241 ЦК України осіб виникає у тому разі, якщо стосовно якоїсь з них порушено її право на спадкування: особа не зазначена у заповіті взагалі, заповідана їй частка менша від обов`язкової. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку, незалежно від змісту заповіту, отримують половину частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом. Якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила ст.1241 ЦК України не застосовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, дочка спадкодавця ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку у спадщині, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданим повторно 21.08.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , та на час відкриття спадщини була непрацездатною (а.с. 13).

З урахуванням вищевикладеного, до спадкового майна, з якого слід рахувати обов`язкову частку, право на спадкування якої має ОСОБА_1 , належить наступне майно:

- 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів).

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.

Верховним Судом в постанові від 25.11.2020 року по справі №292/389/17, номер в ЄДРСР 93119688 визначено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Зазначене узгоджується з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (стаття 1266 ЦК України).

Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 21.08.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

- онук ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.08.1974 року (а.с. 90); свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , наявним в матеріалах справи (а.с. 89); свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 від 12.12.2009 року (а.с. 86).

Донька спадкодавця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.2016 року(а.с. 124)., спадкоємців за правом представлення не мала, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, згідно якої після смерті ОСОБА_7 заяв про прийняття спадщини не надходило та свідоцтва про прийняття спадщини не видавались. Вказана обставина також визнана сторонами по справі.

Таким чином, обов`язкова частка із 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , складає 1/16 (1/4 розділити на 2 (кількість спадкоємців І черги) = 1/8; половина від 1/8=1/16).

Разом із тим, обов`язкова частка із земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, складає 1/4 (1 розділити на 2 (кількість спадкоємців І черги) = 1/2; половина від 1/2=1/4).

Таким чином, ОСОБА_1 спадкує обов`язкову частку земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у розмірі 1/4 та житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 1/16.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку під житловим будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , суд зазнає, що позивачем за первісним позовом не було надано доказів належності спадкодавцем цієї земельної ділянки, крім цього згідно відповіді Баннівської сільської ради від 27.01.2020 року (а.с. 122) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 не оформлено право власності померлою ОСОБА_6 .

За таких обставин, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом спадкує:

- 3/4 часток земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (1-1/4=3/4);

- 13/75 часток часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом спадкує:

- 3/16 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом спадкує:

- 26/75 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України, до спадщини неохопленої заповітами належить земельна ділянка площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530.

Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 21.08.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

- онук ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.08.1974 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , наявним в матеріалах справи; свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_5 від 12.12.2009 року.

Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розподілити між спадкоємцями першої черги земельну ділянку площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530, пропорційно до їх часток у праві власності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частку визнати за ОСОБА_5 та 2/3 частки визнати за ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 26/75 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530;

- 1/16 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/4 частку земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 3/16 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області (місцезнаходження: Одеська область, Болградський район, с. Баннівка, вул. Центральна, 34, ), третя особа: ОСОБА_4 ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 13/75 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0289 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:034:0530;

- 3/4 частки земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475067, виданий 13.02.2002 року Баннівською сільською Радою народних депутатів).

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар