Справа № 127/1541/14-ц
Провадження № 22-ц/801/58/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 рокуСправа № 127/1541/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1 ,

стягувач: Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

заінтересовані особи: Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Воробйова В.В., в залі суду,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за участю заінтересованих осіб: акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2015 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. На підставі вказаного рішення видано виконавчі листи, які пред`явлено до виконання до Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області. В подальшому між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» була досягнута домовленість про прощення банком боргу, яка закріплена 21.12.2019 договором про внесення змін та доповнень №5 та Договором про внесення змін та доповнень №6 до кредитного договору №ML-В00/225/2006 від 08.08.2006. У зв`язку з викладеним, всі зобов`язання за кредитним договором та договором поруки вважаються припиненими, оскільки ОСОБА_2 виконала їх належним чином відповідно до змінених умов.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 27.05.2020 заяву задоволено, визнано виконавчий лист, виданий 28 липня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо боржника ОСОБА_1 по справі №127/1541/14-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-B00/225/2006 від 08 серпня 2006 року, таким, що не підлягає виконанню.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Староміського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про закінчення виконавчих проваджень, в якій просив також зняти всі арешти, накладені на все його майно та виключити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників, однак у відповіді на його заяву йому було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки виконавчі провадження були завершені згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із бездіяльністю Староміського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту та існування безпричинного обтяження, що порушує його конституційні права на вільне розпорядження власністю, заявник звернувся в суд з даною скаргою, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з не зняття арешту накладеного на все майно ОСОБА_1 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48326868 від 05.08.2015 та зобов`язати Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48326868 від 05.08.2015.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з не зняття арешту накладеного на все майно ОСОБА_1 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48326868 від 05.08.2015.

Зобов`язано Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48326868 від 05.08.2015.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), завершивши виконавче провадження №48326868 (в рамках якого було накладено арешт на все майно боржника) і згодом отримавши відомості про виконання рішення суду, зобов`язаний був винести постанову про зняття арешту, вживши заходи щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження.

Також в ухвалі місцевого суду зазначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право боржника підлягає захисту.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції застосував норми закону, що не діяли на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та не звернув уваги на те, що стягувач і боржник підтверджуючих документів щодо повного виконання виконавчого листа №127/1541/14-ц, виданого 28.07.2015 не надали, що свідчить про відсутність підстав у державного виконавця як для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , так і закінчення виконавчого провадження.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2016 в установленому законом порядку не скасовувалась та незаконною не визнавалась, а тому підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні.

На апеляційну скаргу подано відзиви ОСОБА_1 та представником АТ «ОТП Банк», у яких з посиланням на безпідставність апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

В судовому засіданні представник Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник акціонерного товариства «ОТП Банк» в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість ухвали суду.

ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2015 року, у справі № 127/1541/14-ц, позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-В00/225/2006 від 08 серпня 2006 року в розмірі 35 261,54 дол. США залишок заборгованості, що еквівалентний 729 167,29 грн., 1 933,52 дол. США сума несплачених відсотків, що еквівалентно 39982,93 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» по 1 461,44 грн. судового збору та на користь держави по 365,56 грн. судового збору (Т.6 а.с. 106-108).

За вказаним вище судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області 28 липня 2015 року було видано стягувачу два виконавчі листи № 127/1541/14-ц (Т.6 а.с. 112), які в подальшому передані на примусове виконання до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, де було відкрито виконавчі провадження.

05 серпня 2015 року державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, під час примусового виконання виконавчого листа №127/1541/14-ц за заявою стягувача винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів справи слідує, що на примусовому виконанні перебувало два виконавчих провадження, а саме:

- АСВП №48326868 з примусового виконання виконавчого листа №127/1541/14-ц, виданий 28.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, яке завершено 26.08.2016 року, згідно п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV;

- АСВП №52520202 з примусового виконання виконавчого листа №127/1541/14-ц, виданий 28.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, яке завершено 27.06.2018 року згідно п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Пунктом 2 частини 1 ст. 47 від 21 квітня 1999 року Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в редакції чинній на час винесення постанов, передбачалося, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV передбачалось, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом положень вищевказаної статті повернення виконавчого листа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника.

Отже, доводи заявника про те, що державний виконавець повертаючи виконавчі листи стягувачу безпідставно не зняв арешт з майна не заслуговують на увагу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2020 року, яка набрала законної сили, заяву ОСОБА_1 було задоволено та визнано виконавчий лист, який виданий 28.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо боржника ОСОБА_1 по справі №127/1541/14-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-В00/225/2006 від 08.08.2006 року таким, що не підлягає виконанню (Т. 8 а.с. 68-69). Зі змісту даного рішення суду вбачається, що борг за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 прощений (анульований), заборгованість за кредитним договором, в тому числі і та, яка стягнута за рішенням суду по справі №127/1541/14-ц, відсутня, основне зобов`язання за кредитним договором припинене внаслідок прощення боргу.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про закінчення виконавчих проваджень, в якій зокрема просив зняти всі арешти, накладені на все його майно та виключити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників (а.с. 4).

У відповіді Староміського відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 24 липня 2020 року №36447/17.25/28 скаржнику роз`яснено, що оскільки постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по АСВП №52520202 від 27.06.2018 та по АСВП № 48326868 від 26.08.2016 року в судовому порядку не оскаржувалися та не скасовувались у Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відсутні підстави для зняття арешту з всього рухомого і нерухомого майна ОСОБА_1 , на яке було накладено арешт під час виконання вище вказаних виконавчих проваджень. Також відсутні підстави для закінчення вказаних вище виконавчих проваджень (а.с. 5).

Судом встановлено, що виконавчі провадження у відділі ДВС відсутні та наразі органами державної виконавчої служби повторно не проводяться виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №127/1541/14-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчих проваджень та зняття арешту з майна не надав відповідних доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з майна, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII.

Окрім цього, стягувачем також не надано підтверджуючих документів про повне виконання боржником заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2015 року.

За вказаних обставин дії Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відповідають змісту положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV та Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII.

Висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці, з посиланням на Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, є помилковим.

Звертається увага на те, що підстави для відновлення виконавчого провадження чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Разом з тим, постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу учасниками справи не оскаржені та не скасовані в установленому законом порядку, в відтак у відділу ДВС відсутні правові підстави для поновлення виконавчих проваджень та задоволення заяви ОСОБА_1 .

В свою чергу стягувач та боржник вправі звернутися до державного виконавця із заявою про зняття арешту та надати докази виконання судового рішення, або ж оскаржити постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Така можливість для учасників справи не втрачена.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчих проваджень та зняття арешту з майна Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Суд першої інстанції вищевказані обставини не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Також, судом першої інстанції не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2 102 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2 102 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. К. Копаничук