єдиний унікальний номер справи 546/76/21
номер провадження 2/546/232/21
01 червня 2021 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 546/76/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
20.01.2021 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку, яка отримана судом 28.01.2021.
У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.12.2010 між сторонами укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви.
Відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг.
Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 08.12.2020 утворилася заборгованість у розмірі 32 546,32 грн, яка складається із:
-26 735,25 грн заборгованості за тілом кредиту, в тому числі:
-17 973,04 грн заборгованість за поточним тілом кредиту,
-8 762,21 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту,
-1 132,40 грн заборгованість за нарахованими відсотками,
-4 678,67 грн заборгованості за простроченими відсотками.
Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2010 у розмірі 32 546,32 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2102 грн.
08.02.2021 суддею Романенко О.О. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позивач долучив до позовної заяви клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.73).
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між нею та банком договору про надання кредиту, приєднання нею до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання нею Тарифів банку.
Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.12.2010 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір із ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 17).
При оформленні кредитної картки позичальниця була ознайомлена і погодилась із Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с.17).
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідачки та керуючись принципами змагальності та диспозитивності, суд вважає встановленим, що 07.12.2010 між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором б/н від 07.12.2010 (а.с. 4-14) та виписки за договором № б/н, станом на 10.12.2020 (а.с.51-70) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачкою проводилися операції зі зняття готівкових коштів, оплати покупок та внесення коштів з метою повернення отриманого кредиту, окрім того, здійснюється автоматичне погашення простроченої заборгованості за кредитом.
Останнє погашення кредиту здійснено відповідачкою 26.07.2020 на суму 13,48 грн (а.с.51), що свідчить про визнання позивачкою наявності заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення конклюдентних дій.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» із зазначенням тарифів по чотирьох видах кредитних карт, а саме «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» (а.с.18) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с.19-42).
Позивачем відповідачці було надано кредитні картки, строк дії останньої з яких закінчився у червня 2018 року, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.16).
Судом встановлено, що строк дії договору відповідає кінцевий даті строку дії картки. Згідно довідки, кредитна картка видана відповідачці строком по червень 2018 року, тобто кінцевим строком договору є 30.06.2018.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , 30.01.2014 відповідачці було встановлено кредитний ліміт 19 200,00 грн, який 31.01.2017 збільшено до 29 800,00 грн, а 18.07.2019 зменшено до 0,00 грн (а.с.15).
З розрахунків заборгованості за договором б/н від 07.12.2010 (а.с.4-14), наданих банком, вбачається, що станом на 08.12.2020 заборгованість відповідачки становить 32 546,32 грн, яка складається із:
-26 735,25 грн заборгованості за тілом кредиту, в тому числі:
-17 973,04 грн заборгованість за поточним тілом кредиту,
-8 762,21 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту,
-1 132,40 грн заборгованість за нарахованими відсотками,
-4 678,67 грн заборгованості за простроченими відсотками.
Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачкою був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунку, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Дослідивши письмові докази, надані на підтвердження позовних вимог, та норми матеріального права у їх сукупності та системному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Що стосується заборгованості за тілом кредиту, то суд вважає доведеним належними і допустимими доказами заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17 973,04 грн, яка підлягає стягненню з відповідачки.
У той же час, на підтвердження заборгованості по кредитному договору позивачем надано три роздруківки розрахунку заборгованості за договором - одна за період з 30.01.2014 по 31.10.2016 (а.с.4-9), друга з 01.11.2016 по 30.06.2019 (а.с.10-12), третя - з 01.07.2019 по 08.12.2020 (а.с.13-14).
Вказані таблиці розрахунків мають суттєві відмінності як по своїм складовим, так і по принципу нарахування заборгованості.
Наявність протиріч в самих розрахунках заборгованості, а також відсутність в Умовах та правилах надання банківських послуг взагалі такого поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту» позбавляє суд можливості покладати на споживача банківських послуг відповідальність по їх сплаті.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для стягнення з відповідачки вказаної складоваї заборгованості, оскільки при цьому буде порушуватись принцип юридичної (правової) визначеності, який визначає якість законодавства, однозначність та точність формулювання правових норм.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін.).
В даному випадку банком не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 8 762,21 грн не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що строк дії договору відповідає кінцевий даті строку дії картки. Згідно довідки (а.с.16), кредитна картка видана відповідачці строком по червень 2018 року, тобто кінцевим строком договору є 30.06.2018.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, у даній справі вимоги банку про стягнення процентів після червня 2018 року (закінчення строку дії картки) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Такі правові висновки узгоджуються з позиціями Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, від 21 серпня 2019 року у справі №635/1921/16-цта Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів поза межами строку дії кредитного договору. Однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є безпідставними, а тому не підлягають стягненню.
Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню відсотки, нараховані за даним кредитним договором у межах дії його строку, тобто до 30.06.2018, що згідно розрахунку заборгованості наданого банком, становить 1 458,86 грн.
З огляду за зазначене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 07.12.2010, яка станом на 08.12.2020 становить 19 431,90 грн та складається із:
-17 973,04 грн заборгованості за тілом кредиту;
-1 458,86 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2 270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM1BC1QP від 11.12.2020 (а.с.1).
Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 32 546,32 грн.
Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 19 431,90 грн.
Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 59,7% (19 431,90 х 100 : 32 546,32 = 59,7%).
Оскільки, вимоги позивача задоволено на 59,7%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в сумі 1 355,19 грн (2 270,00 х 59,7% = 1 355,19).
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 207, 525, 526, 530, 610, 626,628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1066,1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-18, 81-82, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.12.2010 станом на 08.12.2020 у розмірі 19 431,90 грн (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять одна гривня 90 копійок) та складається із:
-17 973,04 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 04 копійки) заборгованості за тілом кредиту;
-1 458,86 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят вісім гривень 86 копійок) - заборгованості за відсотками за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити за безпідставністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1 355,19 грн (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять гривень 19 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Повний текст рішення суду складено 01 червня 2021 року.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Романенко