КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/2272/17 Головуючий у 1 інстанції: Саранюк Л.П. Провадження № 22-ц/824/2754/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки із незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки із незаконного володіння.

Зазначав, що рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку на АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0098, серії ЯЖ № 922182. У подальшому ОСОБА_3 здійснила відчуження земельної ділянки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2009 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позов прокурора і визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, визнано недійсним виданий їй державний акт на право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року прийняте з порушенням вимог земельного закондавства, оскільки на час передачі у власністьОСОБА_3 земельної ділянки межі смт Коцюбинське не були визначені. Указом Президента України від 01 травня 2014 року розширено територію Національного природного парку «Голосіївський» на 6 462,62 га. Згідно пояснювальноїзаписки та проектних матеріалів до цього Указу розширення Національного природного парку «Голосіївський» відбулось за рахунок лісових земель Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», в тому числі його кварталів №№ 100, 101, 110, 111, 113, 116, 117 Київського лісництва та кварталів №№ 18, 26, 27, 51 Святошинського лісництва. За інформацією управління Держземагентства у місті Ірпені Київської області щодо нанесення на картографічні матеріали Національного природного парку «Голосіївський» земельних ділянок, виділених Коцюбинською селищною радою, та згідно акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 24 вересня 2016 року спірна земельна ділянка входить до № 111 кварталу і розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме Національного природного парку «Голосіївський». Згідно інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» спірна земельна ділянка виділена із земель лісогосподарського призначення, які перебували у користуванні Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, і з користування не вилучалась та не змінювалося її цільове призначення. Відтак, спірна земельна ділянка належить до лісових земель державної форми власності і розташована на території об`єкта природно-заповідного фонду, розпорядником якої є Кабінет Міністрів України. Заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:042:0098.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року задоволено позов першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку розміром 0,1500 га з кадастровим номером :01:042:0098. Судові витрати покладено на ОСОБА_2 .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України.Посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку судом рішенню Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року, яким, встановлено, що спірна ділянка не відноситься до земель державної власності та не є землями лісогосподарського призначення. Суд порушив вимоги процесуального закону щодо оцінки доказів та помилково вважав встановленим, що спірна ділянка знаходиться поза межами селища Коцюбинське і належить до складу земель Національного природного парку«Голосіївський». Спірна земельна ділянка ніколи не перебувала у володінні Кабінету Міністрів України. Також апелянт зазначив, що суд не застосував до спірних відносин положення закону про позовну давність.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 01 березня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року- без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 липня 2020 року постанову Апеляційного суду Київської області від 01 березня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання ОСОБА_2 , його представник, а також представники Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Голосіївський" не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник прокуратури Київської області просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника прокуратури Київської області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування будинку земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану на АДРЕСА_1 (а.с. 14 т. 1).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 29 січня 2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0098, серії ЯЖ № 922182 (а.с. 15-16 т. 1).

У подальшому ОСОБА_3 здійснила відчуження земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно до умов договору купівлі-продажу від 14 квітня 2009 року, у зв`язку з чим на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922182 зроблено відмітку про перехід права власності на ділянку до ОСОБА_2 (а.с. 17-19).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, визнано недійсним виданий їй державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922182 та скасовано його державну реєстрацію.

При розгляді вказаної судом справи встановлено, що на час передачі Коцюбинською селищною радою у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки межі селища Коцюбинське Київської області у встановленому законом порядку не установлювалися, проект встановлення меж не розроблявся і не затверджувався, державного акту, який би визначав межі селища, та генерального плану населеного пункту немає, а тому селищна рада розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами смт Коцюбинське Київської області, з порушенням вимог пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Також відповідно до схеми розширення Національного природного парку «Голосіївський», виготовленої Управлінням Держгеокадастру у м.Ірпені Київської облаті та у встановленому порядку погодженої Державним агенством земельних ресурсів України, Київською міськдержадміністрацією, Київською облдержадміністрацією, Комунальним підприємством «Святошинське лісопаркове господарство, Київським комунальним об`єднанням зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київради, картосхеми, виготовленої Управлінням Держгеокадастру у м. Ірпені Київської області із зазначенням місцезнаходження спірної ділянки, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства у Київській області № А 205/180 від 24 вересня 2016 року спірна ділянка з кадастровим номером :01:042:0098 розташована на землях Національного природного парку «Голосіївський» (111 квартал) (а.с. 20-21, 23, 27, 28 т. 1).

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Осільки ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог Закону, що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України про витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки.

При перегляді даної справи в касаційному порядку Верховний Суд вказав, що суди дійшли правильного висновку про доведеність позовних вимог, але не вирішили питання щодо наявності підстав для застосування позовної давності.

Вказане питання і підлягає вирішенню апеляційним судом.

Відповідно до положень ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача .

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України.

З огляду на положення ст. 261 ЦК України, ст. 56 ЦПК України суд повинен з`ясувати, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України з вищезазначеним позовом. Зазначене узгоджується з висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 359/2421/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, від 20 листопада 2018 року у справі № 372/2592/15-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 357/9328/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу для задоволення вимог про витребування земельної ділянки, прокурор посилався на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року, яким визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:042:0098, та державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Тобто, вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння заявлені як похідні від вимог про визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 червня 2014 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року скасовано в частині визнання недійсним державного акту та скасування його державної реєстрації та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 03 червня 2014 року скасовано, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року залишено в силі.

З даним позовом прокурор звернувся до суду 07 квітня 2017 року, тобто в межах трирічного строку з дня набрання законної сили рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року.

При цьому позов про витребування у ОСОБА_2 земельної ділянки був заявлений прокурором в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України. В матеріалах справи відсутні докази коли Кабінету Міністрів України стало відомо про наявність підстав для витребування земельної ділянки у ОСОБА_2 . Зі змісту рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2013 року вбачається, що Кабінет Міністрів України не брав участі в розгляді справи за позовом прокурора про визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради про передачу спірної земельної ділянки у приватну власність.

У своїх поясненнях представник Кабінету Міністрів України зазначив, що про наявність підстав для витребування земельної ділянки у ОСОБА_2 йому стало відомо лише з пред`явленням даного позову прокурором.

Враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування позовної давності позовних вимог заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України.

Апеляційна скарга представник ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.