Справа № 308/6080/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання факту спільного проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку у домоволодінні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання факту спільного проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку у домоволодінні.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додатки до неї, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі.

Згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) тощо.

Як слідує з матеріалів поданої ОСОБА_1 позовної заяви, позивачка вбачаючи спір про право звернулася до суду з позовом в порядку позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач та відповідач (ст. 48 ЦПК України).

Однак, як слідує зі змісту вступної частини позовної заяви, в такій позивачем зазначено: ОСОБА_1 , а зацікавленими особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тоді як відповідача по справі не визначено.

Обраний позивачем склад учасників справи, на думку суду, відповідно до вимог ч.3 ст.42 ЦПК України, відповідає окремому провадженню.

Тобто, у поданій ОСОБА_1 позовній заяві, визначено склад учасників справи, не у відповідності до норм ЦПК України.

Крім цього, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.1.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 12, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року встановлено, у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, позивач як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, в межах поданого позову, заявлено дві вимоги немайнового характеру (визнання факту спільного проживання однією сім`єю та визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя) та одну вимогу майнового характеру (визнання права власності на частку у домоволодінні).

Отже, позивач самостійно, на власний розсуд, визначив об`єм своїх позовних вимог, а тому мав сплатити судовий збір за вищевказаним позовом у встановленому законом розмірі: за дві вимоги немайнового характеру в розмірі - 1816 грн. та за одну вимогу майнового характеру: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в залежності від заявленої позивачем ціни позову становить - 2502,00 грн.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір за одну майнову вимогу у розмірі - 2502,00 грн., йому необхідно доплатити судовий збір в розмірі - 1816 грн. (за дві немайнові вимоги).

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 , слід залишити без руху, надавши позивачці строк для виправлення недоліків позовної заяви, роз`яснивши, що у випадку не виправлення недоліків у вказаний термін, така буде вважатись не поданою та повернута позивачу.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.175, 185, 260 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання факту спільного проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку у домоволодінні - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснити, що в разі не усунення ним вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Малюк