Справа № 463/4067/17
Провадження № 2/463/41/21
У Х В А Л А

про відвід судді

03 червня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 09.10.2015 року.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м.Львова 10.08.2017 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Шеремету Г.І.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14.09.2017 року відкрито провадження у справі.

22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючого-судді Шеремети Г.І.

У відповідності до вимог ч.1 ст.33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Грицка Р.Р.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.02.2021 року, прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, з метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.03.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

11 травня 2021 року суддя Грицко Р.Р. в судовому засіданні повідомив сторонам у справі, про те, що він навчався разом із представником відповідача ОСОБА_2 у Львівському національному університеті імені Івана Франка та особисто з ним знайомий. При цьому, зазначив сторонам, що підстав для самовідводу від розгляду даної справи він не вбачає.

28 травня 2021 року позивачем ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Грицка Р.Р. від розгляду вказаної справи. Заяву мотивує тим, що йому стало відомо про те, що суддя Грицко Р.Р. та представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Домбровський В.Ф. навчалися разом на одному курсі, що підтвердив особисто суддя Грицко Р.Р. А тому вважає, що суддя Грицко Р.Р. не може розглядати дану справу, оскільки він являється товаришем адвоката відповідача ОСОБА_1 , що викликає у нього сумнів у неупередженості та об`єктивності судді у розгляді даної справи. Заява ним обґрунтована тим, що на сьогоднішній день існує реальна загроза відчуження відповідачем його майна по АДРЕСА_1 , що в подальшому може утруднити справедливе виконання рішення суду про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Враховуючи наведене вважає, що суддя Грицко Р.Р. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки.

Суд вважає за можливим розглянути заяву про відвід судді за відсутності сторони позивача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні відносно задоволення заяви про відвід заперечили, зазначили, що не має підстав для відводу судді.

Заслухавши думку відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та заяву про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 8 ст.40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Виходячи з положень частини другої ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

При цьому, дослідивши підстави для відводу головуючого судді Грицка Р.Р., заявлені позивачем, суд вбачає, що останні знайшли своє належне підтвердження.

Враховуючи наведене, оскільки головуючий суддя навчався разом з представником відповідача ОСОБА_2 у Львівському національному університеті імені Івана Франка та особисто з ним знайомий, перебуває з останнім у товариських відносинах протягом тривалого часу, суд приходить до висновку, що для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Грицка Р.Р., як головуючого у справі, вказана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву позивача ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати заявлений відвід судді Грицку Роману Романовичу - обґрунтованим.

Відвести суддю Грицка Романа Романовича від розгляду цивільної справи № 463/4067/17 (провадження № 2/463/41/21) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - передати для визначення судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Грицко Р.Р.