Ухвала

03 червня 2021 року

м. Київ

справа № 369/4019/20

провадження № 61-8624ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» на постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» про відновлення порушеного права,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, уточнивши який просила зобов`язати ТОВ «Конвалія 2012» припинити порушення права ОСОБА_1 на користування електричною енергією у кімнаті № 409 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ «Конвалія 2012» відновити постачання електричної енергії у кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ТОВ «Конвалія 2012» на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона користується кімнатою АДРЕСА_2 на підставі договору оренди ліжко-місць в гуртожитку від 19 березня 2013 року, укладеного з ТОВ «Конвалія 2012». Даний гуртожиток відповідачу було передано на підставі акту приймання-передачі № 26/12-1 від 19 березня 2013 року. З 02 лютого 2018 року відповідачем до кімнати позивача було припинено постачання електричної енергії, про що свідчать відповідні акти обстеження побутових умов.

Звертала увагу на те, що за умовами договору оренди ціна оренди за одне ліжко-місце включає у себе плату за комунальні послуги. Нормами ЖК України, Положенням про користування гуртожитком, договором оренди не передбачено право відповідача здійснювати відключення чи припинення надання позивачу комунальних послуг. Навпаки згідно з пунктом 6 договору оренди орендодавець зобов`язується надавати орендарю комунальні послуги та підтримувати гуртожиток в належному санітарному стані.

На даний час постачання електричної енергії до кімнати позивача відсутнє. Зазначала, що в досудовому порядку вирішити це питання не вдається, оскільки відповідач відмовляється відновити електропостачання. Своїми незаконними діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яку позивач оцінила у 100 000 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року - скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Конвалія 2012» про відновлення порушеного права - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Конвалія 2012» на користь ОСОБА_1 3 000 грн грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

24 травня 2021 року ТОВ «Конвалія 2012» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просило скасувати оскаржувану постанову, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предметом спору у даній справі є зобов`язання ТОВ «Конвалія 2012» припинити порушення права ОСОБА_1 на користування електричною енергією у кімнаті № 409 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання ТОВ «Конвалія 2012» відновити постачання електричної енергії у кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнення з ТОВ «Конвалія 2012» на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Конвалія 2012» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» на постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» про відновлення порушеного права відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький