Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/755/18
Провадження № 2/542/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: Новосанжарська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року, Державного акту на право приватної власності на землю недійсними та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 05.06.2018 року звернувся до суду з позовною заявою в якій, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 043910, виданий 07 квітня 1999 року Бабенку Олександру Васильовичу Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області, що знаходиться за адресою: пров. Дубініна, 7, в смт Нові Санжари, Полтавської області та рішення від 30 січня 1998 Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області 14 сесії 22 скликання про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність ОСОБА_3 , в розмірі 764 м. кв. що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 . А також визнати за ним право власності на 3/8 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначив, що 25 серпня 1963 року, між його батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблений запис за № 26. Свідоцтво про одруження втрачено, однак даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, серії ЕКО № 216959.

Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 квітня 1968 року ОСОБА_4 , перебуваючи в шлюбі із ОСОБА_5 отримав земельну ділянку державного фонду, розміром 700 кв. АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування даної земельної ділянки, посвідченого Новосанжарською ДНК, Полтавської області.

Також, ОСОБА_4 , перебуваючи в шлюбі із ОСОБА_5 спільно побудували на земельній ділянці державного фонду, розміром 700 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок літ. «А-1», навіс «а1» в 1973 році, житловою площею 32,1 кв.м, та господарські будівлі, а саме: погріб літ, «а2» в 1984 році, літню кухню літ. «Б» в 1975 році, сараї літ. «Б1» в 1975 році, сарай «б» в 1985 році, підвал літ. «Б2» в 1975 році, огорожу № 1 в 1980 році, ворота огорожі № 2 в 1980 році, вбиральню «В» та водопровод № 3, що є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , від 08.10.2013 року.

Після померлого ОСОБА_4 , залишилось спадкове майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається із: житлового будинку літ. «А-1», навісу «а1» побудованого в 1973 році, житловою площею 32,1 кв.м, на земельній ділянці державного фонду розміром 700 кв.м, та господарських будівель, а саме: погріб літ, «а2» побудований в 1984 році, літня кухня літ. «Б» побудована в 1975 році, сарай літ. «Б1» побудований в 1975 році, сарай «б» побудований в 1985 році, підвал літ. «Б2» побудований в 1975 році, огорожа № 1 побудована в 1980 році, частина воріт, огорожа № 2 зроблена в 1980 році, вбиральня «В», водопровід № 3. Дані об`єкти були побудовані в шлюбі та є спільною сумісною власністю дружини та чоловіка і є рівними, а тому Ѕ частина вище зазначеного майна належала дружині померлого ОСОБА_5 .

26.11.1996 року Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською Валентиною Михайлівною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 власниками яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з часткою по 1/2 частині кожному.

Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською Валентиною Михайлівною при видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 не було прийнято до уваги, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було збудовано у 1973 році, тобто в шлюбі з ОСОБА_5 та її померлим чоловіком 08 січня 1996 року ОСОБА_4 та є спільно майном подружжя, а це означає, що дане домоволодіння належало подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 порівну, а саме: по 1/2 частині кожному.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом на належну йому Ѕ частину майна, були його дружина ОСОБА_5 та діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , спадкування якого повинно було здійснено в рівних долях, але він, ОСОБА_1 , не звернувся в установлений законом строк до нотаріальної контори стосовно прийняття спадщини, тому ОСОБА_6 , повинна була мати у власності 1/2 частину як частку спільно нажитого майна подружжя та 1/4 частина спадкового майна за законом після смерті ОСОБА_4 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , таким чином на час смерті його матері у її власності повинно бути 3/4 частини вище зазначеного спадкового майна, а брату ОСОБА_3 повинно було належати ј частини спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_4 , тобто станом на 08.01.1996 року.

27.01.1997 року в бюро технічної інвентаризації Полтавської області за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на Ѕ частину спадкового майна після померлого батька ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 27.01.1997 року землекористувачем земельної ділянки в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 була його мати ОСОБА_5 , яка там постійно проживала та користувалась даною земельною ділянкою.

30 січня 1998 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області 14 сесія 22 скликання винесла рішення про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність його брату ОСОБА_3 , в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 всупереч закону тому, що він був власником лише 1/2 частки будинку та прибудинкових споруд.

07 квітня 1999 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області ОСОБА_3 було видано Державний акт 1У-ПЛ № 043910 на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 всупереч закону тому, що він був власником лише 1/2 частки будинку та прибудинкових споруд, а 1/2 частка будинку та прибудинкових споруд, належала його матері ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 120 ч. 4 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі, споруди. Виходячи з цього ОСОБА_3 не мав права приватизувати повністю земельну ділянку в розмірі 764 м.кв., а тільки мав право на приватизацію Ѕ частини земельної ділянки тобто 382 м.кв. а приватизував земельну ділянку в розмірі 764 м.кв. незаконно.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.10.2012 року. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 477/2012 від 14.11.2012 року. Спадкоємцями згідно з поданих заяв про прийняття спадщини є він, ОСОБА_1 , та його брат ОСОБА_3 .

У липні 2017 року він звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 власниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з часткою по 1/2 кожному домоволодіння та прибудинкових споруд по АДРЕСА_1 .

03 жовтня 2017 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області вище зазначене Свідоцтво право на спадщину за законом видане 26.11.1996 р. Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською В.М. було визнано частково недійсним та було визнано за ним ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та право власності було зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його брат ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 про що зроблено відповідний актовий запис № 87.

Після його смерті, його дружина ОСОБА_7 подала до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Семиволоса О.В., заяву про прийняття спадщини, але оформити Свідоцтво про право на спадщину не встигла, так як ІНФОРМАЦІЯ_7 вона померла.

Після смерті ОСОБА_7 , її спадкоємицею є її дочка ОСОБА_2 , відповідачка у справі, яка подала заяву про прийняття спадщини після померлої матері до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Семиволоса О.В., яку вона подала вчасно. Але нотаріус відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно і тоді вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Він же був залучений до участі у справі в якості третьої особи, та тоді йому стало відоме про видане 30 січня 1998 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області рішення про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність його брату ОСОБА_3 , в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 та виданий державний акт IV-ПЛ № 043910 на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 764 м.кв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 року справу № 542/755/18 передано на розгляд судді Стрельченко Т.Г. (том 1 а.с. 30).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с. 33).

Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 59-60).

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі ОСОБА_8 (том 1 а.с. 107-108).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 року справу № 542/755/18 передано на розгляд судді Афанасьєвій Ю.О. (том 1 а.с. 109).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року прийнято справу до провадження та розгляд справи розпочати повторно в порядку загального позовного провадження з підготовчого засідання (том 1 а.с. 110-111).

Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року були витребувані письмові докази (том 1 а.с. 137-138).

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 160).

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року було визнано явку представника відповідача Новосанжарської селищної ради Полтавської області обовязковою (том 1 а.с. 210).

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року були витребувані письмові докази (том 2 а.с. 66-67).

Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року був поновлений судовий розгляд (том 2 а.с. 88).

Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року були витребувані письмові докази (том 2 а.с. 90-91).

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року було визнано явку відповідача ОСОБА_2 обов`язковою та витребовані матеріали цивільної справи №542/1510/15-ц. (том 1 а.с. 210).

В судове засідання позивач не з`явився, до суду надавав заяви про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (том 2 а.с. 62, 170).

Представник позивача, адвокат Плішкін Ю.С., в судовому засідання підтримував заявлені вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. В подальшом надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (том 2 а.с.170).

В судовому засіданні представник відповідача Новосанжарської селищної ради Кондратюк Т.П. заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши заперечення на уточнений позов (т.2 а.с. 51), в яких зазначено про те, що ОСОБА_1 , відповідно до Рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 15.04.1999 року, вже передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2112 м.кв. в АДРЕСА_2 , тому вважають, враховуючи вимоги п.4 ст.116 ЗК України, що відсутні підстави для визнання за ним право власності на 3/8 частини земельної ділянки, площею 764 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (том 2 а.с. 98, 115,124, 147, 154,160).

Представник тертьої особи Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надавав заяву про розгляд справи в його відсутність (том 2 а.с. 61, 126, 150,157).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з таким.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.11.1965 (том 2 а.с.85).

При цьому, згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя (том 1 а.с. 27) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 25.08.1963 року.

ОСОБА_4 згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області від 08 жовтня 2013 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дружина ОСОБА_5 (мати позивача) та ОСОБА_9 (брат позивача), про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 від 26 листопада 1996 року, за яким спадкоємцями майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є в рівних частинах кожний по Ѕ частині: дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 , що мешкають в АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будовами, що знаходиться в АДРЕСА_3 , на земельній ділянці державного фонду розміром 700 кв.м. і складається в цілому: з житлового будинку саманного, обкладеного цеглою, житловою площею 32,1 кв.м. літ «А-1», навіс «а1», погреб «а2», літня кухня «Б», сарай «б», сарай «Б1», підвал «Б2», вбиральня «В», огорожа № 1,2, водопроводу № 3, що належали померлому ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Новосанжарською державною нотаріальною конторою, Полтавської області 10 квітня 1968 року за реєстром № 264 (а.с. 26).

ОСОБА_5 згідно зі свідоцтівом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 19 жовтня 2012 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).

Після померлої ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 477/2012 від 14.11.2012 року. Спадкоємцями згідно поданих заяв про прийняття спадщини є позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_3 (т.2 а.с. 109).

ОСОБА_3 згідно зі свідоцтівом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 27 серпня 2013 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 10).

На запит суду завідувачем Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. надано лист № 177/01-16 від 13.02.2020 року та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59411754, згідно яких заведена спадкова справа № 382/2013 від 10.10.2013 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , подана заява від ОСОБА_7 (том 1 а.с. 236).

Яка, згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (т.1 а.с.8) була дружиною ОСОБА_3 та її дошлюбне прізвище було ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 згідно зі свідоцтівом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 29 вересня 2014 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (том 1 а.с. 9).

Після її смерті відкрита спадкова справа № 1/2015 від 15 січня 2015 року, з заявою про відкриття спадщини звернулася її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та на її ім`я видане свідоцтво про право на спадщину (том 1 а.с. 196).

При цьому відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого Новосанжарським рай-відділом реєстрації актів громадського стану Полтавської області від 19 вересня 1997 року ( т.1 а.с. 13) ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_11 та її матір`ю є ОСОБА_12 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_13 .

А згідно з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_8 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області від 05 грудня 2013 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , змінила прізвище на ОСОБА_2 , актовий запис № 6 (т.1 а.с. 14).

При цьому, відповідач ОСОБА_2 в судовому порядку визнавала право вланості на спадкове майно в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_7 , зокрема й щодо спірної земельної ділянки.

Так, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року, залишеним без змін Апеляційним судом Полтавської області (Ухвала від 28.09.2016 року) та Верховним Судом (Постанова від 14.11.2018 року) (том 2 а.с.127-129, 133-136), 137- 142), зокрема, встановлений факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 чоловіка ОСОБА_3 . Встановлений факт, яким визнано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 при житті набув право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлений факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 при житті набула право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 чоловіка ОСОБА_3 .

А також за ОСОБА_2 було визнано право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 матері ОСОБА_7 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 матері ОСОБА_7 .

В свою чергу позивач ОСОБА_1 також звертався до суду для вирішення спору про визнання права власності на частину будинку.

Так, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року, з врахуванням ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року про виправлення описки (том 1 а.с. 20-23, 24) було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААВ №652011, видане 26.11.1996 року Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Дашівською Валентиню Михайлівною після померлого ОСОБА_4 на будинок та прибудинкові споруди що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Та визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , а саме: на 3/8 частки, яка складається з житлового будинку під літ. А-1, погріба під літ. а2, літньої кухні під літ.Б, сараю під літ. Б1, сараю під. літ.б, підвала під літ. Б2, ворота огорожі №2, огорожі №1, що розташований по АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 34 від 18.04.2018 року вбачається, що у власності ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності в розмірі 3/8 частки перебуває житловий будинок А-1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 79 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Таким чином, на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, власниками якого на даний час на підставі рішень судів є позивач ОСОБА_1 , якому належить 3/8 частини та відповідачка ОСОБА_2 , якій належить ѕ частини будинку. А право власності на земельну ділянку визнано за відповідачкою ОСОБА_2 , як спадкоємицею за законом після померлої матері ОСОБА_7 , яка її отримала у спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Звертаючись з даним позовом, позивач ОСОБА_1 оскаржував підстави набуття спірної земельної ділянки спадкодавцем ОСОБА_3 , посилаючись на те, що він одноособово приватизував дану земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок, в процесі чого не було враховано, що він не був одноосібним власником домоволодіння, а крім нього співвласником була й ОСОБА_5 , мати позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК Укаїни.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14 - 144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (№ 12-304гс18).

Заявлені же вимоги про про визнання рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року, Державного акту на право приватної власності на землю недійсними та визнання права власності не є ефективним способом захисту та не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача щодо визнання за ним права власності на 3/8 частки земельної ділянки, виходячи з такого.

Так, ОСОБА_3 набув земельну ділянку площею 764 кв.м. з них 764 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 на підставі рішення Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області 14 сесії 22 скликання від 30 січня 1998 року (а.с. 7).

На підставі вище вказаного рішення Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_12 , серії НОМЕР_9 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 764 м.кв., що розташована на території АДРЕСА_1 , для обслуговування жилого будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 682 (а.с. 6).

Саме вказані рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області та Державний акт про право приватної власності просить визнати недійсними позивач.

Однак, судом встановлно, що спірна земельна ділянка за судовим рішенням (рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року, залишеним без змін Апеляційним судом Полтавської області (Ухвала від 28.09.2016 року) та Верховним Судом (Постанова від 14.11.2018 року) перейшла у власність відповідчки ОСОБА_2 , про що позивачем не було зазначено в позові.

Так, за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 матері ОСОБА_7 .

Крім того вказаним судовом рішенням встановлений факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 чоловіка ОСОБА_3 .

Вказане судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Виходячи з наведеного, визнання недійсними рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року та Державного акту на право приватної власності на землю, що складені на ім`я ОСОБА_3 , не матимуть правового значення та не подягнуть автоматичного визнання права власності на спірну частину земельної ділянки за позивачем, оскільки власником всієї земельної ділянки є відповідачка ОСОБА_2 на підставі рішення суду.

При цьому, під час розгляду справи в касаційному порядку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2016 року, Верховним Судом в Постанові від 14.11.2018 року зазначено, що доводи третьої особи ОСОБА_1 (позивача по даній справі) щодо безпідставності визнання за ОСОБА_2 права власності на всю земельну ділянку за вказаною адресою не є обґрунтованими. Позивач ( ОСОБА_2 ) є спадкоємцем цієї земельної ділянки, що правильно встановлено судами і цій обставині дано правову оцінку. Позивач ( ОСОБА_2 ) є власником 3/4 частини будинку, а 1/4 якого не успадкована на час розгляду справи. Враховуючи наведене, у разі вирішення спору про визнання права власності на частину будинку, скаржник ( ОСОБА_1 ) буде мати законне право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, у розмірі, пропорційному його частці відповідно до вимог статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 набувши на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року право власності на 3/8 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , таке питання не порушував.

Таким чином, з врахуванням заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, на підставі досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: Новосанжарська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року, Державного акту на право приватної власності на землю недійсними та визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника полатків НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

представник позивача: адвокат Плішкін Юрій Степанович, адреса місцезнаходження: пл.Перемоги, 8 смт Нові Санжари, Полтавської області;

відповідач: Новосанжарська селищна ради Полтавської області, , вул. Незалежності, 41, смт Нові Санжари, Полтавської області;

відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника полатків НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Новосанжарська державна нотаріальна контора Полтавської області, адреса місцезнаходження: вул.Перемоги, 11, смт Нові Санжари, Полтавської області.

Повний текст рішення складений 03 червня 2021 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва