Провадження № 2/512/159/21
"02" червня 2021 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

15.03.2021 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.10.2019 Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №54.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалось тому оскільки він систематично ображає її та її дітей від попереднього шлюбу нецензурною лайкою. Через це позивачка переїхала проживати до своєї матері. На сьогоднішній день позивачка з відповідачем сімейного життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують.

Шлюбні відносини фактично припинені з 2021 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору щодо виховання та проживання дитини у сторін немає.

На примирення позивачка та збереження шлюбу позивачка не згодна.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею під час розгляду справи та своє прізвище після розірвання шлюбу просить залишити незмінним.

21.04.2021 в судовому засіданні відповідач просив надати час на примирення з відповідачкою та подав відповідну заяву.

Того ж дня, 21.04.2021 ухвалою суду заява відповідача була задоволена, зупинене провадження у справі та надано строк для примирення сторін тривалістю один місяць.

24.05.2021 ухвалою суду провадження по справі поновлено та призначене судове засідання на 02.06.2021 оскільки відомості про примирення сторін у суду відсутні.

В судове засідання позивачка не з`явилась, проте 27.05.2021 подала до канцелярії суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 22).

Відповідач в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що сторони знаходяться в шлюбі з 08.10.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №54 (а.с. 4).

З 2021 позивачка з відповідачем однією сім`єю не проживає, спільного господарства не веде. Причиною припинення подружніх відносин є те, що відповідач систематично ображає позивачку та її дітей від попереднього шлюбу нецензурною лайкою. Через це позивачка переїхала проживати до своєї матері. На сьогоднішній день позивачка з відповідачем сімейного життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.12.2019 (а.с.5).

Майнових спорів між сторонами немає.

На примирення позивачка та збереження шлюбу позивачка не згодна.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею під час розгляду справи та своє прізвище після розірвання шлюбу просить залишити незмінним.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 1 статті 110 сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Обмеження права на подання позову, визначені частиною 2 статті 110 СК України, судом не встановлені.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 5 "Рівноправність подружжя" Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 126 рішення у справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

21.04.2021 за заявою відповідача провадження по справі було зупинене та надано строк для примирення сторін тривалістю один місяць.

24.05.2021 ухвалою суду провадження по справі поновлено та призначене судове засідання.

Протягом місячного строку, наданого судом сторонам останні не примирились, що підтверджується також заявою позивачки від 27.05.2021 в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 22).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу є виваженою та свідомою, відповідає її дійсній волі, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімейні стосунки подружжя є формальними, поновити шлюбно-сімейні стосунки сторони наміру не мають, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає.

За змістом статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу.

Відповідно до положень частини 2 статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись статтями 4, 6-10, 12, 13, 16, 19, 76, 81, 200, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 110, 112, 115 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.10.2019 року Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №54 розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити незмінним « ОСОБА_4 ».

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію цього рішення після набрання ним законної сили надіслати Савранському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 03 червня 2021 року.

Суддя: О.Ю. Брюховецький