465/3338/21
2-з/465/153/21
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені позову

"13" травня 2021 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

при секретарі Беркій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гулієва Анатолія Агаджановича (м. Львів, вул. Пасічна, 33) про скасування запису до державного реєстру речових прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про скасування запису до державного реєстру речових прав.

Окрім того, позивачем подано до Франківського районного суду м. Львова заяву про забезпечення позову. Вказану заяву обґрунтовує тим, що позивач оспорює реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином України ОСОБА_2 , яка вчинена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гулієвим Анатолієм Агаджановичем на підставі іпотечного договору внаслідок не виконання зобов`язань. На даний час між сторонами існує спір. Позивач заперечує факт безспірності заборгованості, зокрема, як розміру самої заборгованості, так і правомірності стягнення з позивача такої загалом, недійсності кредитного договору та договору іпотеки, що є предметом розгляду в межах цивільного судочинства у справі № 465/7489/15-ц, яку розглядає Франківський районний суд. Крім того, як зазначено в позовній заяві, ухвалою про забезпечення позову від 23 травня 2016 року Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/7489/15-ц заборонено Публічному акціонерному товариству, чи його уповноваженим особам вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.07.2007 р., який укладено між ВТБ «БАНК» та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосадом О.П. та зареєстрованим за № 4454. Позивач вважає, що дійсно є очевидні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову відповідач вправі на свій розсуд розпорядитися спірним майном, укласти із ним угоди, які не потягнуть зміну права власності, але обмежать право користування майном позивачу до вирішення спору по суті і це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цьому спорі, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. З матеріалів позовної заяви вбачається, що на даний час приватним нотаріусом зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_2 , таким чином як власник майна він має реальну можливість відчужити чи розпоряджатись майном.

Зважаючи на вищевикладене, просить забезпечити позов шляхом заборони гр. ОСОБА_2 чи будь-яким іншим третім особам здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_3 у будь-який спосіб, заселяти квартиру тимчасовими мешканцями, здавати квартиру у найм, оренду, під охорону.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в пунктах 4, 5 згаданої вище Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційний ризик відчуження спірного майна відповідачем або вчинення перешкод позивачу щодо користування ним без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження його доказами згідно зі статтею 81 ЦПК не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , або вчинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні квартирою, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність на даний час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Оцінивши вказані позивачем доводи у його заяві про забезпечення позову, судом не встановлено будь-якого можливого утрудненого виконання в майбутньому рішення суду ухваленого в межах позовних вимог позивача. Так, посилання позивача на те, що можливі недобросовісні дії з боку відповідача, можуть утруднити або зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, є його припущенням, яке не підтверджене будь-якими доказами.

Таким чином, суд, перевіривши та оцінивши подані позивачем докази та врахувавши доводи його заяви про забезпечення позову, а також характер спірних правовідносин, дійшов висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Гулієва Анатолія Агаджановича (м. Львів, вул. Пасічна, 33) про скасування запису до державного реєстру речових прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Величко О.В.