Справа № 308/4331/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача Виконавчого комітету Великодобронської сільської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 14.12.2013 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського районного було зроблено відповідний актовий запис № 28 від 14.12.2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 . У шлюбі у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Позивач також зазначила, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, які зумовлені різними поглядами на життя, шлюб носить тільки формальний характер, продовження таких шлюбних відносин суперечить її інтересам, а тому подальше його існування вважає недоцільним, спільного господарства не ведуть.

На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 .

Крім того зазначила, що від спільного шлюбу у них є двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повністю знаходяться на її утриманні. Батько не надає коштів на утримання дитини, не цікавиться їх життям. Відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, добровільно батьківських обов`язків по утриманню дітей не виконує.

Окрім цього, зазначає, що згідно висновку про визначення місця проживання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.03.2021 року за №420, згідно якого, комісією одноголосно вирішено щодо проживання дітей з матір`ю.

Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

В судове засідання 12.05.2021 року:

позивач не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити повністю.

відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти задоволення позовної заяви не заперечує, підтримує його в повному обсязі, шлюб просить розірвати без надання терміну на примирення.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, підтримує наданий раніше висновок № 420 від 31.03.2021 року.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14.12.2013 року виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського районного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 28 від 14.12.2013 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 17.10.2015 року, виданого виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 13.03.2014 року, виданого виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради.

Діти проживають з матір`ю позивачем по справі ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 412 від 05.03.2021 року, характеристикою № 413 від 05.03.2021 року виданими Великодобронською сільсько радою Ужгородського району, рішенням №15 від 29.03.2021 року Великодобронської сільської ради Ужгородського району та висновком № 420 від31.03.2021 року, що підтверджує місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю гр. ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Згідно вказаного висновку, вбачається, що служба у справа х дітей Великодобронської сільської ради вбачає доцільним проживання дітей з матір`ю.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс.

Згідно ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям.

Відновлення стосунків суперечить їх інтересам.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра.

З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини то суд зазначає наступне.

Як випливає з позовної заяви, на даний час вихованням та утриманням дітей займається позивач самостійно, батько не надає коштів на утримання дітей та не цікавиться їх життям.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України(далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Крім того, згідно із ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку, а тому кошти на утримання дитини(аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищенаведеного, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 08.04.2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч 1,2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Враховуючи відсутність спору та наявні в матеріалах справи докази, про доцільність щодо місця проживання спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю - ОСОБА_1 , суд вважає цілком підставною та такою, що підлягає до задоволення вимогу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 908 гривень судового збору на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115, 160, 180, 181, 182, 191 СК України, ст. ст. 4, 13, 89, 141, 200, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача Виконавчого комітету Великодобронської сільської ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 14.12.2013 року у виконавчому комітеті Велокодобронської сільської ради Ужгородського району, про що було зроблено відповідний актовий запис № 28 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів який підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 08.04.2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що після розірвання шлюбу вона вправі відновити своє дошлюбне прізвище, звернувшись до органів реєстрації актів цивільного стану.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Великодобронської сільської ради Ужгородського району, місце знаходження: Закарпатська обл., Ужгородський район, с.Велика Добронь, вул. Чонгор, 2

Суддя К.С.Дегтяренко