Справа № 753/2907/21
Провадження № 2/431/418/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Старобільськ

Суддя Старобільського районного суду Луганської області Ткач О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Вітал» про стягнення заборгованості за договором оренди у розмірі 689 553,85 грн.

В обґрунтування заяви посилається на те, що посадові особи ПП «Вітал» з вересня 2020 року вводили позивача в оману щодо добровільного погашення суми шкоди, а, насправді виводили майно з підприємства, щоб в подальшому переоформити його на підставну особу - громадянина Узбекистану ОСОБА_3 , який є власником 22 юридичних осіб, що не здійснюють діяльність. На думку заявника, вказані дії вчиняються для того, щоб уникнути відповідальності та унеможливити кредиторам підприємства стягнути з нього борги. Так, ПП «Вітал» у 2020 році було власником об`єктів нерухомості на території Луганської області, в яких розташовувалися високоприбуткові аптеки. Наразі ж відповідач внесений до реєстру боржників, є боржником у виконавчому провадженні № 64179473 з виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду у справі № 876/80/20 на суму понад 1 мільйон гривень, також наявний податковий борг на суму 112615,03 грн. Відповідач ігнорує порушені права позивача. При цьому позивач просить суд взяти до уваги, що наявність наведеного вище виконавчого провадження дає підстави обґрунтовано побоюватися, що на все майно, яке ПП «Вітал» не встигло переоформити, буде звернуто стягнення приватним виконавцем, а тому рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог залишиться невиконаним. Позивач для примусового виконання рішення у даній справі не зможе повернути відчужене у ПП «Вітал» майно ні в порядку процедури банкрутства, ні в порядку реституції чи віндикації за фраудаторними правочинами, через що існує висока ймовірність неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Вважає, що відповідач не тільки не сплатив орендну плату, але й розтрощив та обікрав позивача. Відповідач вже переоформив значну частину об`єктів нерухомості, посадові особи відповідача переоформили корпоративні права на підприємство, змінили керівника та місцезнаходження, що свідчить про «злив товариства», відповідача внесено до Єдиного реєстру боржників і щодо нього здійснюється виконавче провадження з примусового стягнення боргу, 01.09.2020 апеляційну скаргу ПП «Вітал» у справі № 913/594/18 повернуто через несплату судового збору, що свідчить про відсутність коштів на рахунках підприємства, ціна позову у даній справі є значною.

У зв`язку з цим просить накласти арешт на об`єкти нерухомості, які належать відповідачу, а саме, навбудоване приміщення аптеки з кімнатами 1-8, загальна площа 91,6 кв.м, основна площа 79,7 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 18569962); вбудоване приміщення магазину з кімнатами 1-11, загальна площа 138,3 кв.м; основна площа 87,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 18570183); будинок 43, ТОРГОВИЙ ПАВІЛЬЙОН, загальною площею 9,42 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 7890395), із забороною їх відчуження.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пункт 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з у рахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Предметом позову є вимога позивача ОСОБА_1 до відповідача ПП «Вітал» про стягнення грошових коштів у сумі 689553,85 грн.

У даному випадку предметом спору не являється нерухоме майно, а саме, вбудоване приміщення аптеки з кімнатами 1-8, загальна площа 91,6 кв.м, основна площа 79,7 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 18569962); вбудоване приміщення магазину з кімнатами 1-11, загальна площа 138,3 кв.м; основна площа 87,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 18570183); будинок 43, ТОРГОВИЙ ПАВІЛЬЙОН загальною площею 9,42 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер: 7890395), на які просить накласти арешт позивач у заяві про забезпечення позову.

Крім того, відсутні відомості щодо вартості майна, на яке можливо накласти арешт, що унеможливлює зробити висновок про співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Суд вважає,що захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірнимі з заявленими позовними вимогами та вид і захід забезпечення позову не пов`язаний з предметом позову і предметом спору.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року по справі №752/6255/18, де вказується, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову має бути спів розмірним із предметом спору.

Суд зазначає,що наявність самого по собі позову про стягнення грошових коштів не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно. Звертаючись з відповідною заявою, позивач серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо.

Суд звертає увагу, що обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подана заява про забезпечення позову була об ґрунтована наявністю у заявника припущень, що невжиття таких заходів забезпечення позову може у подальшому унеможливити виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому у задоволенні заяви слід від мовити за необгрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст.149,150,153-154,353 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Ткач