ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4393/21 Справа № 210/6700/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року, ухваленого суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 05 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я в розмірі 141 690 грн.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що він пропрацював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці майже 23 роки, на посаді водія автомобіля транспортування гірничої маси, гірничотранспортного цеху (08.07.1982 - 01.03.2005р.). Позивачу 30 листопада 2020 року висновками МСЕК встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково.

Позивач зазначив, що внаслідок отримання професійного захворювання він, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, напади утрудненого дихання за типом задухи до 2-3 разів на добу, які виникають частіше при фізичних навантаженнях, рідше спонтанно вранці або в нічний час, кашель з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиннях, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, швидку втому, запаморочення, головний біль, шум в голові та вухах, зниження слуху на обидва вуха, біль та обмеження рухів за ходом хребта, яка посилюється при поворотах та нахилах тулубу, болючість та обмеженість рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, парестезії та мерзлякуватість кистей.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 110000,00 (сто десять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1100,00 грн. (одна тисяча сто гривень).

Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що свідчить про незаконність судового рішення, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає. що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь-яких протиправних дій, будь-яких порушень законодавства про працю щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, не встановлено причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції помилково зробив висновок про обов`язок підприємства відшкодовувати моральну шкоду позивачу

Також відповідач не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, вважає його таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, критеріям ст.23 ЦК України, вказує, що стягнута судом сума моральної шкоди завищена і належним чином не обґрунтована судом.

Відповідач зазначає, що загальний стаж роботи в шкідливих умовах складає 37 років 10 місяців, з них на підприємстві, правонаступником, якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», позивач працював 59% від загального часу, проте позивач та суд першої інстанції покладає обов`язок відшкодувати шкоду, завдану професійним захворюванням, котре виникло внаслідок багаторічної роботи на різних підприємствах лиша на ПТ «АМКР», що є не спів мірним з часом роботи на підприємстві відповідача та завданою шкодою, що у сукупності створює підстави сумніватися у законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Скаржник вказує на те, що судом надано більшу перевагу доказам позивача, що в призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та покладення обов`язку з відшкодування шкоди на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», та як наслідок ухвалення незаконного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача, адвокат Толстих О.Ю., просить залишити рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2021 року без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 08 липня 1982 року по 01 березня 2005 року пропрацював на посаді водія автомобіля транспортування гірничої маси, гірничотранспортного цеху, що підтверджується трудовою книжкою виданою на ім`я Позивача (а.с. 26-29).

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем отримано хронічне професійне захворювання.

На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 28.01.2019р. №99/4.6-11, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 13.08.2020р. №1240, позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворюванням легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня. Вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально - периферичний ангіодистонічний синдром у поєднанні полірадикулярним синдромом (L5, S1, С6, С7), помірним статико-динамічним порушенням хребта, стійким больовим синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху)» (а.с.21-25).

Виходячи з п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.09.2020р. №1 (далі Акт), наявність шкідливих умови праці водія автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №1 ОСОБА_1 відносяться: по вмісту пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; за рівнем вібрації загальної - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі»; за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі».

Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі» (а.с.12).

Відповідно до п.17 Акту, хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин. Працюючи водієм транспортних засобів в кар`єрі з 06.05.2005 по 29.07.2020 ОСОБА_1 виконував вивезення великовантажним автомобілем гірничої маси з кар`єру та технічне обслуговування автомобіля, керування автомобілем та підйомним механізмом автомобіля, ліквідацію несправностей які траплялися під час роботи на лінії. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та робочого місця, підпав під вплив шкідливих факторів: пилу фіброгенної дії з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70%, загальної вібрації, шуму, показники, яких перевищували нормативні значення.

Згідно медичного висновку №1240 від 13.08.2020р., раніше, працюючи водієм автомобіля гірничотранспортного цеху ВАТ «Криворіжсталь» з 08.07.1982 по 01.03.2005 з таких же причин підпав під вплив підвищених параметрів пилу фібро генної дії, загальної вібрації, шуму (а.с.13).

Причинами виникнення професійного захворювання Позивача згідно з пунктом 18 Акту, слугували: Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксину (SiO2) від 10 до 70% в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (4,4 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3). Вібрація загальна: перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ (67 дБ при ГДР 65 дБ). Шум: перевищення еквівалентного рівня шуму на 2 дБА (83 дБА при ГДР 80 дБА) (а.с.13).

За довідкою МСЕК від 30.11.2020р. серії 12 ААА № 079382, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% (з яких: 20% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ та 5%- тугоухість), безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення» (а.с.16).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що сторони перебували у трудових правовідносинах, професійне захворювання отримано позивачем, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, тому наявні підстави, передбачені статтями 153, 173 237-1 КЗпП України, для відшкодування роботодавцем працівнику моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується із доводами відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та їх наявності про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог, а також завищеним розміром відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довеститі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України таст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно дост.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Судом було встановлено, що позивач зазнав ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, зокрема і на підприємстві відповідача, де позивач пропрацював в шкідливих умовах праці протягом 22 років і 8 місяців, у зв`язку з чим висновком МСЕК від 30.11.2020р. серії 12 ААА №079382, позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% (з яких: 20% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ та 5%- тугоухість), безстроково.

Згідно медичного висновку №1240 від 13.08.2020р., раніше, працюючи водієм автомобіля гірничотранспортного цеху ВАТ «Криворіжсталь» з 08.07.1982 по 01.03.2005 позивач підпав під вплив підвищених параметрів пилу фібро генної дії, загальної вібрації, шуму.

Причинами виникнення професійного захворювання позивача згідно з пунктом 18 Акту, слугували: Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксину (SiO2) від 10 до 70% в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (4,4 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3). Вібрація загальна: перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ (67 дБ при ГДР 65 дБ). Шум: перевищення еквівалентного рівня шуму на 2 дБА (83 дБА при ГДР 80 дБА) (а.с.13).

З наведених вище підстав, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність обов`язку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди, недоведеність позивачем моральних страждань, оскільки ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним, зокрема і під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, підтверджених доказами, взяв до уваги роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах 22 роки 8 місяців, погіршення стану здоров`я, оскільки вперше і безстроково він втратив професійну працездатність у розмірі 40%, що свідчить про неможливість в майбутньому покращити стан здоров`я, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життята, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 110 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: