Справа № 314/5579/16-ц
Провадження № 2/314/627/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м.Вільнянськ

Справа № 314/5579/16-ц;

провадження № 2/314/627/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

учасники справи:

- позивач Приватне підприємство «Агрофірма «Родіна»;

- відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Родіна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання,

за участю: представника позивача адвоката Жманкова В.Є.,

представника відповідача адвоката Сердюка Р.В.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернувся до суду 27.07.2016 року з позовом, який в подальшому було уточнено, про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання договору в сумі 656 896,00 грн. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що між ПП Агрофірма «Родіна» та ОСОБА_1 17 травня 2010 року було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність.

Передумовою для укладення договору про повну матеріальну відповідальність був договір надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току, що був укладений 17 травня 2010 року між сторонами.

Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 , який працював завідуючим по переробці зерна на механічному току, обслуговував матеріальні цінності, відповідав за їх збереження, обробляв та самостійно продавав (здійснював) їх реалізацію від імені підприємства.

Під час виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором перед ПП Агрофірма «Родіна», з 2011 по січень 2016 року, Відповідач недбало та халатно відносився до своїх обов`язків, і в результаті перевірок, які були проведені директором підприємства та членами ревізійної комісії, було виявлено недостачу продукції, а саме: борошна вищого сорту, на 16313 кг, борошна другого сорту - 35483 кг та висівок на 125031 кг, в грошовому виразі на загальну суму 656896,00 грн.

Факт спричинення збитків підтверджується актами ревізії по переробці зерна: від 20.12.2011 року, 25.12.2012 року, 27.12.2013 року, 25.12.2014 року, 14.12.2015 року та 12.01.2016 року, а також підтверджується Звітом з погоджених процедур який було проведено 17 листопада 2016 року аудиторською фірмою «Злагода» журналах складського обліку за 2011-2015 року.

Аудиторською фірмою «Злагода» було зроблено висновок, який підтвердив узагальнюючу вагу недостачі, відображеної в актах по переробці зерна в періоді з 2011 по 2015 роки, при цьому джерелом аудиторської перевірки на період 2011-2015 років були тільки оригінали наступних документів: журнали складського обліку за 2011-2015 роки, податкові накладні видані на кінцевого споживача за 2011-2015 роки, журнали відомості щодо видачі борошна власникам паїв за 2011-2015 роки, річні звіти за формою 50-сг «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств» за 2011-2015 роки, інші первинні документи та бухгалтерські довідки.

На теперішній час боржник відмовляється сплачувати заборгованість і взагалі заперечує проти існування боргу перед ПП Агрофірма «Родіна», а останнім часом почав уникати зустрічі з працівниками підприємства та відповідати на телефонні дзвінки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Всі вищезазначені докази, свідчать про дійсність та законність вимог щодо стягнення збитків заявлених позивачем за неналежне виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення заперечував, та пояснив, що відповідач ніколи не працював на підприємстві позивача, та ніколи не підписував ніяких договорів про збереження зерна та його обробці.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Цивільний позов Приватного підприємства «Агрофірма «Родіна» надійшов в провадження Вільнянського районного суду Запорізької області 28.07.2016 року.

Ухвалою від 29.07.2016 провадження по справі відкрито справу призначено до розгляду (суддя Капітонов Є.М.) (том № 1 а.с. 20).

29.07.2016 року ухвалою суду заяву Приватного підприємства Агрофірма «Родіна» про забезпечення позову задоволено (том № 1 а.с. 22).

Накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1

02.11.2016 року Апеляційним судом Запорізької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково (виділені матеріали а.с. 66-68). Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року у цій справі змінено, вказавши у резолютивній частині останньої: «Накласти арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в частині, що відповідає сумі заявлених у цій справі позовних вимог 656896,00 грн.

07.12.2016 ухвалою суду по справі призначена судово-почеркознавча експертиза, провадження у справі зупинено (том № 1 а.с. 163).

01.02.2017 ухвалою суду провадження по справі поновлено (том № 1 а.с. 172).

18.04.2017 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про відібрання експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 (том № 1 а.с. 199).

01.08.2017 ухвалою суду виправлено описку у назві експертної організації (том № 1 а.с. 229).

01.08.2017 матеріали цивільної справи направлені на експертизу (том № 1 а.с. 230).

27.10.2017 провадження поновлено, призначено судове засідання (том № 1 а.с. 247).

21.11.2018 ухвалою суду призначена судово-почеркознавча експертиза, провадження зупинено.

08.02.2018 ухвалою суду клопотання представника відповідача стосовно відібрання зразків підпису у відповідача задоволено (том № 2 а.с. 23).

27.08.2018 зібрані направлені матеріали експерту (том № 2 а.с. 63).

30.01.2019 справа повернулась до суду з повідомленням про неможливість провести експертизу.

07.11.2018 надійшло клопотання експерта (том № 2 а.с. 69-71).

07.11.2018 ухвалою суду провадження поновлено (том № 2 а.с. 74).

21.11.2018 ухвалою суду по справі призначена експертиза (том № 2 а.с. 85).

30.01.2019 надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи (том № 2 а.с. 88-90).

18.01.2019 відповідно до ст. 14 ЦПК України справа надійшла в провадження судді Кіяшко В.О. у зв`язку з припиненням повноважень судді Капітонова Є.М. (закінчення п`ятирічного строку призначення судді вперше) (том № 2 а.с. 92).

22.02.2019 ухвалою суду поновленно провадження, та призначено підготовче засідання (том № 2 а.с. 104-106).

22.03.2019 року ухвалою суду призначено у цивільній справі за позовом Приватного підприємства Агрофірма «Родіна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання судово-почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (том № 2 а.с. 125).

03.01.2020 до суду надійшов висновок експерта від 19.12.2019 № 4-121, ухвалою суду від 15.01.2020 року відновлено провадження у справі (том № 2 а.с. 181-189, 191).

10.03.2020 закрито підготовче провадження та призначена справа до розгляду (том № 2 а.с. 202).

25.09.2020 судом ухвалено заочне рішення, позов задоволений (том № 2 а.с. 213-222).

13.10.2020 надійшла заява про скасування заочного рішення (том № 2 а.с. 221-225).

29.01.2021 ухвалою суду скасовано заочне рішення призначена справа до розгляду (том № 2 а.с. 240-242).

09.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначена права до розгляду (том № 3 а.с. 7-10).

Інших процесуальних дій у справі не вчинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вислухавши представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх доказів, дослідивши докази по справі, суд

встановив

між позивачем ПП Агрофірма «Родіна» та ОСОБА_1 17 травня 2010 року було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність.

Передумовою для укладення договору про повну матеріальну відповідальність був договір надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току, що був укладений 17 травня 2010 року між сторонами.

Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 , який працював завідуючим по переробці зерна на механічному току, обслуговував матеріальні цінності, відповідав за їх збереження, обробляв та самостійно продавав (здійснював) їх реалізацію від імені підприємства. Відповідно до довідки (том № 1 а.с. 44) вбачається, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області відсутні звітності подані Приватним підприємством «Агрофірма «Родіна» в період з 01.01.2011 по 31.01.2016 дані по фізичній особі ОСОБА_1 . Відповідачем в свою чергу також заперечувався факт наявності трудових відносин між ним та позивачем.

В судовому засіданні представник позивача наполягав, що між сторонами виникли договірні правовідносини, а не трудові, як було зазначено в уточненій позовній заяві (том № 1 а.с. 70-73).

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо доказів про наявність між сторонами договірних відносин, судом встановлені наступні обставини.

17.05.2010 року між позивачем Приватним підприємством Агшрофірма «Родіна» в особі директора підприємства Щербак Тетяни Петрівни та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Договору надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберігання та реалізації на механічному току (том № 1 а.с. 74-76), при цьому у вказаному договорі взагалі відсутній статус виконавця, саме на підставі якого закону чи яких документів він діє. При цьому в уточненій позовній заяві зазначено, що під час виконання своїх зобов`язань ОСОБА_1 за вищевказаним договором перед ПП Агрофірма «Родіна», з 2011 по січень 2016 року, Відповідач недбало та халатно відносився до своїх обов`язків, у зв`язку з чим була виявлена недостача. При цьому матеріали справи не містять, будь яких інших договорів, стосовно передання ОСОБА_1 матеріальних цінностей, про повну його матеріальну відповідальність, договору оренди механічного току між сторонами. Наявність нестачі позивач підтверджує результатами перевірок, які були проведені директором підприємства та членами ревізійної комісії, було виявлено недостачу продукції, а саме: борошна вищого сорту, на 16313 кг, борошна другого сорту - 35483 кг та висівок на 125031 кг, в грошовому виразі на загальну суму 656896,00 грн., при цьому в актах зазначено, що відповідач відмовився від підпису при складанні актів (том № 1, а.с. 7, 8, 9, 10, 11), але згідно вказаних актів не зрозуміло, чи був відповідач взагалі присутній при їх складанні, яким чином запрошувався, та в результаті кого.

Згідно з приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 24.12.2019 у справі №823/1167/16, від 05.02.2020 у справі №620/3913/18, від 06.02.2020 у справі №0840/3690/18, від 03.03.2020 у справі №1540/3913/18.

У той же час взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами, зокрема, статті 208 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

При цьому виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. (Постанова ВС КАС від 11 березня 2021 року у справі № 2340/3415/18).

Відповідно до п. 1.1. Договору надання послуг по переробці зерна, його обробці, зберіганні та реалізації на механічному току від 17.05.2010 року замовник (ПП Агрофірма «Родіна») доручає, а Виконавець, ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання, перед Замовником, ПП Агрофірма «Родіна», по наданні послуг з переробки зерна, його обробці, зберіганні та реалізації, тобто обслуговувати матеріальні цінності і відповідати за їх збереження.

За п.1.3. Договору послуги надаються Виконавцем на території знаходження обладнання Замовника за адресою: АДРЕСА_2 на механічному тоці Приватного підприємства Агрофірма «Родіна».

Наданий Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (Том №1, а.с.12) та посилання позивача про пов`язаність та обставину передумови договору надання послуг для укладання договору про матеріальну відповідальність суд до уваги не бере та відкидає, оскільки договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність застосовується при наявності трудових відносин, та не може бути причетним до відносин цивільно-правових договорів, на що посилається позивач.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував обставину укладання договору надання послуг. За наслідками призначених судом експертиз не вдалося встановити або спростувати чи скріплював підписом зазначений договір відповідач.

Суд, здійснюючи аналіз спірних правовідносин, враховуючи те, що виконавець за цивільно-правовим договором самостійно організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, а також взявши до уваги предмет договору, права та обов`язки сторін, виходить з того, що реалізація, вчинення та виконання спірного договору за своєю суттю мала б містити докази взаємодії двох суб`єктів цивільного права ОСОБА_1 та ПП. Агрофірма «Родіна» (акти приймання-передачі, акти звірки, акти огляду та технічного стану обладнання, акти виконаних робіт, тощо …).

Доказів такої взаємодії сторонами до суду не надано.

Суд здійснивши аналіз вищезазначених нормативно-правових актів приходить до висновку, що при трудовому договорі взаємодія робітника та роботодавця здійснюється та фіксується при фінансово-господарській діяльності одного суб`єкта цивільного права - роботодавця, що в свою чергу пов`язується з фіксуванням передачі матеріальних цінностей внутрішньогосподарськими та внутрішньообліковими первинними (бухгалтерськими) документами.

В трудових відносинах робітника та роботодавця, взаємодія обох здійснюється в межах діяльності одного суб`єкта цивільного права, що свідчить про те, що відносини роботодавця здійснюються з робітником, як з «внутрішнім суб`єктом» (що взаємодіють в межах одного суб`єкта цивільного права). Такі відносини відповідно оформлюються та фіксуються внутрішньогосподарськими документами.

Порядок здійснення обігу та обліку правовідносин при цивільно-правовому договорі передбачає правовідносини та взаємодію двох самостійних суб`єктів цивільного права (сторін договору) депередача товарно-матеріальних цінностей може фіксуватися та здійснюватися шляхом складення виключно сумісних документів, що використовуються в «зовнішній» господарській діяльності суб`єктів (акти приймання-передачі, акти звірки, зведені розрахунки за наслідками аналізу первісних документів за певний період, тощо…).

Відносини між двома суб`єктами цивільного права передбачають, що суб`єкт цивільного права по відношенню до іншого є «зовнішнім суб`єктом» та їх взаємовідносини реалізуються шляхом прямого представництва (ч.1 ст.92 ЦК України - щодо юридичної особи), реалізуються певними органами та оформлюються документами, що регулюють зносини з іншими суб`єктами цивільного права.

Докази надані позивачем, а саме звіт аудиторської фірми (Том №1, ас. 77-85) суд до уваги не бере, оскільки звіт стосується питань стосовно господарської діяльності ПП Агрофірма «Родіна» (формулювання в назві звіту), а отже не може бути належним доказом встановлення обставин відносин між двома суб`єктами, а також здійснений виключно на підставі внутрішньогосподарських документів, про що визначено у Р.2 Звіту, де джерелом перевірки були: журнали складського обліку за 2011-2015 роки; податкові накладні; журнали-відомості; накладні внутрішнього переміщення.

Акти ревізії по переробці зерна: від 20.12.2011 року, 25.12.2012 року, 27.12.2013 року, 25.12.2014 року, 14.12.2015 року та 12.01.2016 року (Том 1 , а.с.7-11) надані позивачем, за формою та змістом є актами внутрішньогосподарської діяльності позивача у зв`язку з чим не можуть бути належними та допустимими доказами встановлення обставин правовідносин із «зовнішнім суб`єктом» цивільного права за відсутності доказів, щодо обігу товарно-матеріальних цінностей між двома суб`єктами цивільного справа.

Для суду достатньо очевидно, що один суб`єкт цивільного права не може здійснювати ревізійні дії (проводити ревізію) на об`єктах цивільного права (в даному випадку за п.1.3. Договору - на механічному тоці), які можуть перебувати у користуванні та володінні іншого суб`єкта цивільного права (враховується частина предмету Договору надання послуг - зберігання зерна, збереження матеріальних цінностей п.1.1 Договору та зобов`язання Виконавця - п.2.1 Договору).

Суд одночасно враховує, що сама обставина того, що позивачем здійснювався облік зерна внутрішньогосподарськими первісними бухгалтерськими документами (Журнали складського обліку за 2011-2015 роки; Журнали-відомості щодо видачі борошна власникам земельних паїв за 2011-2015 роки; Накладні внутрішнього переміщення сировини 2011-2015 роки), наявність можливості у позивача здійснювати ревізійні дії відносно об`єктів визначених Договором надання послуг 20.12.2011 року, 25.12.2012 року, 27.12.2013 року, 25.12.2014 року, 14.12.2015 року та 12.01.2016 року, за відсутності надання до суду доказів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від ПП Агрофірма «Родіна» до ОСОБА_1 , не доводять обставину, на як посилається позивач, про передачу від позивача до відповідачазерна та інших товарно-матеріальних цінностей.

Такі документи, як: Журнали складського обліку за 2011-2015 роки; Журнали-відомості щодо видачі борошна власникам земельних паїв за 2011-2015 роки; Накладні внутрішнього переміщення сировини 2011-2015 роки, складені позивачем забезпечують фіксування та обіг матеріальних цінностей, які знаходяться у володінні та користування особи, яка їх складає та жодним чином не можуть встановлювати обставини наявності/відсутності та обсягу матеріальних цінностей, як знаходяться у іншої особи (суб`єкта цивільного права), в даному випадку - відповідача.

За зазначених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та залишення його без задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні цивільного позову Приватного підприємства «Родіна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за неналежне виконання зобов`язання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.05.2021.

Позивач: Приватне підприємство «Агрофірма «Родіна»,, адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Новогупалівка, вулиця Маяковського, будинок 59.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

05.05.2021