Провадження №2/428/195/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Продченко О.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., стягнення судового збору,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 04.06.2008р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №556/16-МБ40. 14.06.2010р. було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору кредиту, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання перед банком не виконав і в результаті порушення умов кредитного договору станом на 25.10.2017р. за відповідачем наявна заборгованість в сумі 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті - 176081,44грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 198066,29грн.). Тому, ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. в розмірі 70011,20 доларів США (еквівалент у національній валюті - 1867195,55грн.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28007,93грн. 07.05.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. станом на 25.10.2017р. у загальній сумі 55982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті - 1493047,82грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38грн.); та суму судових витрат у розмірі 22406,34грн. 13.07.2020р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 07.05.2018р. по зазначеній цивільній справі. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.10.2020р. заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.05.2018р. по цивільній справі №428/12537/17, та залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» м.Київ - АТ «Альфа - Банк» м.Київ.

09.11.2020р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 04.06.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №556/16-МБ40. Скориставшись правом на дострокове погашення кредиту, ОСОБА_1 одноразовим платежем наприкінці березня 2009 року погасив кредит та проценти за кредитом повністю. Оскільки з дати повного розрахунку за Договором кредиту пройшло вже більше 10 років, у нього не залишилось квитанції про оплату. Проте, на підтвердження повного погашення кредиту за договором ОСОБА_1 позивачем була надана довідка від 27.03.2009р. №30527/113 за підписом начальника відділення банку та скріплена печаткою банку, зі змісту якої вбачається, що договір кредиту №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. припинено у зв`язку з його повним погашенням. З огляду на викладене, всі взаємні зобов`язання між позивачем та відповідачем припинились з моменту взаємного виконання сторонами умов договору кредиту. Оскільки через значний проміжок часу у відповідача не збереглась квитанція про оплату за договором кредиту і неможливо встановити точну дату остаточного розрахунку, представник відповідача погоджується вважати останнім днем дії договору - день, що передував дню видачі довідки від 27.03.2009р. №30527/113, а саме 26.03.2009р. Розрахунок складений позивачем, є неналежним доказом у справі. Первинні документи, які могли б підтвердити можливу заборгованість матеріали справи не містять. Крім того, враховуючи, що остаточний розрахунок за договором був підтверджений довідкою від 27.03.2009р. №30527/113, строк позовної давності за договором сплив ще 26.03.2012р. Таким чином, позовна заява від 10.11.2017р. була подана ще й з порушенням строку позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник позивача Дегтярьов Є.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 у вступному слові позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», посилаючись на те, що дійсно, 04.06.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №556/16-МБ40, який у березні 2009р. був повністю погашений ОСОБА_1 . Зазначене погашення повністю підтверджується довідкою, виданою банком про припинення договору кредиту у зв`язку із його повним виконанням. Остаточний розрахунок за договором був підтверджений довідкою від 27.03.2009р., вважає, що строк позовної давності за договором сплив. Позовна заява від 10.11.2017р. подана з порушенням строку позовної давності. Підстав для задоволення позову немає. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст.16 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2008р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №556/16-МБ40. Відповідно до умов п.1.1 даного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 26988 доларів США, зі сплатою відповідачем 13,5 відсотків річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.06.2015р., п. 4.2. кредитного договору передбачено сплату Позичальником пені в разі порушення прострочення строків передбачених кредитним договором. Додатковою угодою від 24.10.2008р., укладеною між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , визначено тарифи на послуги по наданню кредиту. Відповідно до п.2.7. договору кредиту, кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору. Відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №365338, 14.06.2010р. відбулася зміна найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до копії статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», банк є правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., станом на 25.10.2017р. заборгованість за ОСОБА_1 перед позивачем складає 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті - 176081,44грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 198066,29грн.). Курс НБУ долар США станом на 25.10.2017р. - 26,669955грн. Згідно з копією листа начальника Лисичанського відділення Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» Токара В.М. вих. №30527/113 від 27.03.2009р., 04.06.2008р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №556/16-МБ40 та договір застави №2264. Відповідно до Закону України «Про нотаріат» на майно в зв`язку з укладанням зазначених договорів було накладено обтяження рухомого майна - транспортного засобу. В зв`язку з припиненням договору кредиту та повним погашенням кредиту ОСОБА_1 , банк просить зняти обтяження з рухомого майна, вказаного в договорі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач зазначає про порушення відповідачем своїх обов`язків щодо строку сплати кредиту та процентів за кредитним договором, проте суд не може погодитися із обґрунтованістю заявлених вимог виходячи з наступного.

Суд вважає наданий представником банку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» таким, що не є достатнім доказом у зв`язку із наступним.

За ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, у ст.81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ «Альфа-Банк» в обґрунтування своїх вимог покликається на розрахунок заборгованості за кредитним договором, де зазначено лише суми заборгованостей, а саме строкової заборгованості, простроченої заборгованості, строкової заборгованості по нарахованих відсотках та пені, простроченої заборгованості по нарахованих відсотках. При цьому, з наданого суду розрахунку заборгованості не можливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та час внесення відповідачем платежів тощо.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Враховуючи те, що позивач вказує на прострочення здійснення платежів ОСОБА_1 за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., однак, доказів на підтвердження чи спростування цієї обставини не надав, суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Подане 01.12.2020р. представником АТ «Альфа-Банк» Дегтярьовим Є.В. клопотання про надання додаткових доказів, разом з долученими до нього копіями документів суд не бере до уваги, оскільки представник позивача не дотримався вимог ч.9 ст.83 ЦПК України, а саме не надав доказів на підтвердження надсилання (надання) копій зазначеного клопотання іншим учасникам справи (відповідачу, представнику відповідача).

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідач повернув кредит у повному обсязі, суд вважає, що лист начальника Лисичанського відділення Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 27.03.2009р. про повне погашення кредиту є недостатнім доказом факту повернення кредиту. Факт видачі кредиту відповідачу не заперечувався представником відповідача в судовому засіданні. На думку суду, факт пред`явлення ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», цього позову до суду свідчить про те, що банк вважає кредит неповернутим, а вищевказаний лист - недостовірним. З урахуванням вищенаведених обставин, достатнім та достовірним доказом повернення відповідачем всієї суми кредиту могли б бути докази внесення відповідачем у касу кредитора або зарахування на рахунок кредитора відповідної суми коштів. Проте, таких доказів до суду надано не було. В судовому засіданні представник відповідача не надала відомостей про те, яким саме чином відповідач погасив всю заборгованість зі сплати кредиту. При цьому, як видно зі змісту договору кредиту, зокрема п.2.7 - кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору. Доказів зарахування грошових коштів на позичковий рахунок кредитора суду не надано.

Вирішуючи питання про дотримання строків позовної давності, про застосування яких заявляв представник відповідача у відзиві та у судовому засіданні, суд враховує наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, та ін.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів не пізніше 15 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати верховного Суду від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12 (пункти 56-59 постанови).

Позивач звернувся до суду з позовом 22.11.2017р. (відповідно до поштового штемпеля), тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, який мав місце 31.10.2008р. Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення суми заборгованості за кредитом, у задоволенні якої належить відмовити у зв`язку із пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, при цьому представник відповідача не заявляв про наявність судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Відмовити Акціонерному товариству «Альфа - Банк» м.Київ (місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., стягнення судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович