13.05.2021 Суддя Матвієвська Г. В..
Справа № 644/3811/21
Провадження № 2-з/644/27/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р. м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі : головуючого - судді Матвієвської Г.В., за участю : секретаря судових засідань Узденової М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ,- адвоката Дзигівської Юлії Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Профіт капітал», третя особа : Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова перебуває зазначена цивільна справа. Ухвалою судді Матвієвської Г.В. від 12.05.2021 року відкрите провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 07.06.2021 року з викликом сторін та третіх осіб.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, Суду, що здійснює провадження по зазначеній справі, передано справу № 644/3811/21; провадження № 2-з/644/27/21 за заявою представника позивача ОСОБА_1 ,- адвоката Дзигівської Юлії Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Профіт капітал», третя особа : Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тими обставинами, що до суду подано позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ

КАПІТАЛ», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального

округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису № 12115 від

25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального

округу Гораєм Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить визнати виконавчий напис № 12115 від 25.01.2021 року, вчинений

приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом

Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню, оскільки, як на його думку:

-Стягувач (відповідач за позовом) не мав правових підстав для стягнення заборгованості

за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса;

-Стягувач (відповідач за позовом) не подав нотаріусу документи, які згідно з законом

підтверджують безспірність боргу;

-Зміст виконавчого напису не відповідає вимогам законодавства;

-Нотаріус (третя особа за позовом) зазначені обставини не перевірив, обов`язкові документи не витребував та незаконно вчинив виконавчий напис.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, представник позивача зазначив, що 19 березня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Богатиренка Артура Ігоровича було відкрито виконавче провадження ВП 64895161 щодо примусового стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 9740,00 грн. За цією постановою розпочато стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Заява про забезпечення позову повністю відповідає виду забезпечення, зазначеному у п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки видом забезпечення за цією заявою є зупинення стягнення на підставі виконавчого документу (а саме, виконавчого напису № 12115 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем), який оскаржується боржником у судовому порядку.

Зазначений вид забезпечення позову відповідає ч. З ст. 150 ЦПК України та є повністю співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки у разі задоволення позовних вимог виконавче провадження має бути закінчено у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому позивач не буде зобов`язаний виконувати вимоги, передбачені Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 64895161, а саме сплачувати борг за виконавчим написом у розмірі 9740,00 грн, сплачувати основну винагороду приватного виконавця у розмірі 974,00 грн., подавати декларацію про доходи та майно. В той же час невжиття заходів забезпечення шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням до набрання судовим рішенням законної сили може призвести до неможливості чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Наявність відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, проведення приватним виконавцем виконавчих дій зі стягнення з позивача боргу за виконавчим написом у розмірі 9740,00 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 974,00 грн., вимога приватного виконавця, що зобов язує позивача подати декларацію про доходи та майно свідчить про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Так, стверджує заявник, повернута кошти позивачу, стягнуті поза волею позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», буде вкрай складно, оскільки процедура повернення коштів вимагатиме від позивача невиправдених надзусиль, витрат часу та коштів. Повернути майно позивачу у разі його вилучення виконавцем та продажу з прилюдних торгів буде взагалі не можливо. Також буде неможливо повернутися в первісний стан, що існував до відкриття виконавчого провадження, у разі вимушеного виконання позивачем вимоги виконавця про подання декларації про доходи та майно, яка містить персональні дані та носить сугубо особистий характер. Така декларація буде зберігатися у матеріалах виконавчої справи, інформація буде доступна приватному виконавцю та представникам стягувана. Отже, інформація про позивача, його доходи та майно буде поширена без його волі, а повернутися у первісний стан, тобто у стан ненадання особою інформації про себе, коли вона не зобов`язана це робити, буде вже неможливо. Тим самим будуть порушені права позивача, передбачені ст. 32 Конституції України, згідно з якою ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Отже , вказує заявник, заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням ВП № 64895161 повністю відповідає вимогам ст. 147, ч.З ст.150 ЦПК України, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заявник, посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, просить врахувати , що виконавчий напис № 12115 від 25.01.2021 року, вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 172. Постановою Київського апеляційного адміністративною суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративною суду України від 01.11.02017 року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ Переліку документів «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», в тому числі вищезазначений пункт 2.

Отже, звертає увагу заявник, вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, виключено з зазначеного Переліку документів як таке, що порушує права позичальників, споживачів кредитних послуг на захист своїх прав судом. При цьому однією з підстав визнання цього розділу Переліку документів незаконним та нечинним Київський апеляційний адміністративний суд зазначив, що оскаржуваною постановою, крім іншого, порушуються основоположні конституційні права та свободи позивачів, зокрема статті 41 Конституції України стосовно того, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Оскаржуваний акт, як встановив суд, створює протиправні можливості для сторони кредитора без належних, передбачених законом на те підстав, протиправно позбавляти сторону позичальника його права власності на кошти та майно, примушуючи останнього до тривалого і важкого процесу оскарження виконавчого напису, при цьому доки буде тривати оскарження, власність вже може бути безповоротно втрачена.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. З ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову повністю відповідає виду забезпечення, зазначеному у п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки видом забезпечення за цією заявою є зупинення стягнення на підставі виконавчого документу (а саме, виконавчого напису № 12115 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем), який оскаржується боржником у судовому порядку.

Зазначений вид забезпечення позову відповідає ч. З ст. 150 ЦПК України та є повністю співмірним із заявленими позивачем вимогами.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи із аналізу вищевикладених обставин, норм діючого законодавства ( як процесуального так і цивільного права) та з урахуванням практики та правових позицій вищих судів.

Так, 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/11857/20 (ЄДРСРУ № 93624154) досліджував питання щодо адекватності щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в судовому процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Верховний Суд зазначає, що оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

В даному випадку позивач на підставі пункту 5 частини першої статті 137 ГПК України просив зупинити стягнення, яке вже відбувається, на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому позивач подав позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що такий напис вчинено з порушенням . Тобто позовна заява містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.

Примітка: Конституційний Суд України вважає, що положення частини першої статті 88 Закону, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними( Рішення Конституційного суду від 1 липня 2020 року у справі № 3-239/2019(5444/19)).

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю передчасної примусової реалізації майна (звернення стягнення на яке здійснено на підставі згаданого виконавчого напису) на прилюдних торгах до закінчення розгляду зазначеного позову.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено звернення стягнення на майно на користь банку, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавцем буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

ВИСНОВОК: У випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову (аналогічні позиції викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 та постановах Верховного суду від 25.02.2019 у справах № 924/789/18, № 924/790/18, від 11.10.2019 у справах № 910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/29, від 30.11.2020 у справі № 910/217/20 (ЄДРСРУ № 93155702).

Враховуючи викладене, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-154 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ,- адвоката Дзигівської Юлії Анатоліївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Профіт капітал», третя особа : Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

задовольнити.

Стягнення на підставі виконавчого напису № 12115 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем у виконавчому провадженні ВП № 64895161 зупинити до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису № 12115 від 25.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу про зупинення стягнення у відповідності до ст. 157 ЦПК України направити для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артуру Ігоровичу за адресою: майдан Конституції., 14, поверх 2/3, офіс 3, м. Харків,

Копію ухвали суду направити заявнику, відповідачу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя