Справа № 309/802/21
Провадження № 6/309/37/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

з участю секретаря судового засідання Гуржій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст подання старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, мешканки АДРЕСА_1 до виконання нею зобов`язань, згідно вимоги Головного управління ДФС Закарпатської області. Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Хустського районного відділу ДВС знаходиться вимога № Ф-457/11 від 07.11.2018 р., видана Головним управління ДФС у Закарпатській області про стягнення з ФОП з ОСОБА_1 боргу по єдиному соціальному внеску у розмірі 15 819, 54 грн..

Державним виконавцем 14.04.2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за ненадання такої інформації.

Під час виконання рішення суду виконавцем, встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за боржником не зареєстровано майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. За результатами перевірки рухомого майна боржника та відритих ним рахунків, чи доходів, державним виконавцем відділу не було виявлено, однак встановлено , що боржник має закордонний паспорт та здійснює перетини державного кордону з метою отримання доходів , однак заборгованість не сплачує.

У своєму поданні старший державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення закордонного паспорту до виконання ним зобов`язань.

В судове засідання представник Хустського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Поковба М.М. не з`явилася, просила розглядати подання у її відсутності та задоволити його в повному обсязі.

Вивчивши подання з доданими до нього документами суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст.441ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником судового рішення.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33Конституції України та ст.313ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Згідно з п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що на виконанні Хустського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться вимога № Ф-457/11 від 07.11.2018 р., видана Головним управління ДФС у Закарпатській області про стягнення з ФОП з ОСОБА_1 боргу по єдиному соціальному внеску у розмірі 15 819, 54 грн.

Державним виконавцем 14.04.2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за ненадання такої інформації.

Судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, відсутні.

Посилання на заборгованість по сплаті боргу за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження » було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону №3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець не надав достатніх доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчих листів або всі вони виявилися безрезультатними. Також не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, а також те, що останній не з`являвся на виклики державного виконавця .

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику, тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу та відсутність майна, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.