Номер провадження: 22-ц/813/3105/21
Номер справи місцевого суду: 520/2355/15-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Пучкової І.М., -

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 102 439, 94 дол. США та 27 479, 49 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 08 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 105 000, 00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 квітня 2028 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11, 8% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 195834 від 08 квітня 2008 року

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 105 000,00 доларів США, проте ОСОБА_1 належим чином не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 11 лютого 2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 102 439,94 доларів США 94 центів та 27 479,49 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання підвищеної відсоткової ставки за кредитом незаконним та визнання умов договору щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку нікчемними, посилаючись на те, що ПАТ «Укрсиббанк» в односторонньому порядку без належного повідомлення позичальника підвищив відсоткову ставку за кредитом, чим порушив умови договору.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк заборгованість в розмірі 22 121, 49 дол. США, яка з урахуванням курсу долару США до національної валюти на день ухвалення рішення в гривневому еквіваленті становить 619 622 грн. 94 коп. В іншій частині позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ судовий збір у розмірі 383 грн. 67 коп. з кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в частині позовних вимог АТ «УкрСиббанк» задовольнити в повному обсязі, в частині відмови у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» зазначив, що судом взято до уваги лише один доказ, на підставі якого ґрунтується вся мотивувальна частина рішення, а саме висновок судово-економічної експертизи та висновок додаткової судово-економічної експертизи.

У своєму відзиві ОСОБА_1 зазначає, що доводи є хибними та такими, що не ґрунтуються на законі і не спростовують висновків наведених судом першої інстанції, рішення є законним та ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалами апеляційного суду Одеської області було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено головуючого суддю Комлева О.С. зі складом колегії суддів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 січня 2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Справа призначалась до розгляду у судові засідання на 08.05.2019 року, 18.09.2019 року, 23.10.2019 року, 18.03.2020 року, 24.06.2020 року, 05.08.2020 року, однак її розгляд відкладався з об`єктивних причин, а саме: неналежне сповіщення, неявка сторін, хвороба суддів.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

В судове засідання, призначене на 12 травня 2021 року з`явилися ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , представник АТ «УкрСиббанк» - не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с 98-99).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 8 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с. 4-11 т.1).

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 105 000,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 квітня 2028 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,8 % річних. По закінченню цього строку та місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки, у наступному місяці строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 1 145,00 дол. США, 08-го числа кожного місяця.

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлюється у розмірі 11, 80% річних.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк, кредитор автоматично нараховує відсотки на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному в двоє (п.1.3.1 Договору) (а.с. 4-11 т.1).

Також, 08 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 195834, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором (а.с. 12-13 т.1).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 105000 доларів США.

Проте, ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 11 лютого 2015 року утворилася прострочена заборгованість у розмірі 102 439 дол. США 94 центів та 27 479,49 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, з яких:

- 95 095,38 дол. США - кредитна заборгованість;

- 7 344,56 дол. США - заборгованість за процентами;

- 16 239,32 гривень - пеня за прострочення сплати за кредитом;

- 11 240,17 гривень - пеня за прострочення сплати процентів.

29 вересня 2014 року на адресу ОСОБА_1 банком була направлена досудова вимога про погашення заборгованості від (а.с. 27 т. 1).

29 вересня 2014 року на адресу ОСОБА_2 , як до поручителя, банком теж була направлена досудова вимога про погашення заборгованості від (а.с. 28 т. 1).

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 5211/5212 від 29.04.2016 року, згідно з положенями "Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку України", затвердженої постановою правління Національного банку України від 17.06.2004 року №280, Інструкції "Про касові операції в банках України", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003року №337, частини 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та даних представлених на дослідження копій первинних платіжних касових документів «Квитанцій» за період з 08.05.2008року по 31.07.2014року, виписки руху коштів за кредитним договором 0 «Відсотки», за період з 08.05.2008року по 31.07.2014 року, AT «УкрСиббанк» зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 08.04.2008 року від ОСОБА_1 суму в розмірі 82 878, 51 дол. США, що в еквіваленті склало 652 658,72 грн., у тому числі: - внесені готівкові грошові кошти в сумі 78314,42 дол. США, що в еквіваленті склало 617218,40 грн.; - списання з рахунку НОМЕР_1 коштів у сумі 20012,59 грн., що в еквіваленті склало 2515,22 дол. США.; - списання коштів з рахунку № НОМЕР_2 за договором банківського вкладу на вимогу № «Активні гроші» № НОМЕР_2 від 08.04.2008 року, в рахунок погашення нарахованих відсотків за кредитним договором, у сумі 2048,87дол. США, що в еквіваленті склало 15427,76 грн.

Відповідно до висновку додаткової судово-економічної експертизи за № 17-62/17-63 від 29.09.2017 року, за наданими на дослідження документами провести дослідження в частині визначення документального підтвердження суми заборгованості, зазначеної в довідці-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 на 11.02.2015 р. за кредитним договором №000 від 08.04.2008 р. в сумі 95095,38 дол. США не представилось можливим.

У зв`язку з тим, що на дослідження не надано регістри управлінського обліку банку, регістри аналітичного та синтетичного обліку банку щодо відображення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 року, проведення дослідження в частині визначення дати порушення зобов`язання позичальника з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами для підтвердження або спростування визначеної до сплати у розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 11.02.2015 р. за кредитним договором №000 від 08.04.2008 р., станом на 11.02.2015 р. суми відсотків у розмірі 7344,56 дол. США, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 635,39 дол. США що еквівалентно складає 16239,32 грн., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 439,79 дол. США що еквівалентно 11240,17 грн. не представилось можливим.

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк» частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з висновку судово-економічної експертизи № 5211/5212 від 29 квітня 2016 року, вбачається, що згідно виписки руху коштів за кредитним договором №0 «Відсотки», за період з 08.05.2008 року по 31.07.2014 року, АТ «Укрсиббанк» зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04. 2008 року від ОСОБА_1 у розмірі 82 878, 51 дол. США то посилання відповідача, що сума заборгованості за кредитним договором є меншою, аніж вимагає ПАТ «Украсиббанк», знайшли своє підтвердження.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України зобов`язання мають бути виконанні належним чином та в встановлений строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підставою виникнення зобов`язань, які є предметом цього спору є кредитний договір №0 від 08.04.2008 року, який визначає всі права та обов`язки сторін, строки розрахунків та відповідної суми.

Пунктом 8.1 кредитного договору сторонами погоджено відповідальність позичальника за порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредитів (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме:

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена в гривні,

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Умовами кредитного договору передбачено погашення кредитної заборгованості ануїтетними платежами у розмірі 1145, 00 дол. США до 08 числа кожного місяця згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Ануїтет передбачає розподіл всіх платежів рівними частинами, які виплачуються в чітко встановлений термін. Ануїтет сам по собі виступає у формі графіка погашення кредитного боргу.

Процентна ставка встановлюється у розмірі 11, 80 % річних (п. 1.3.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3.3. Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України.

«Метод нарахування процентів 30/360» - метод розрахунку процентів, за яким кількість днів у місяці визначається умовно 30, а кількість днів у році умовна - 360 днів.

Для визначення відсотків необхідно помножити залишок заборгованості на відсоткову ставку, розділити на 360 днів та помножити на 30 днів.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за кредитним договором №0 від 08.04.2008 року станом на 03 листопада 2014 року процентна ставка за прострочення нараховувалась у розмірі 23,6000%.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду, як на підставу у частковому задоволенні позову банку, висновок судово-економічної експертизи № 5211/5212 від 29.04.2016року, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини друга, третя статті 212 ЦПК України 2004 року).

Судом не досліджено графіку погашення кредиту, не перевірена обґрунтованість розрахунку загальної суми боргу з урахуванням доводів сторін.

Колегія суддів, звертає увагу, на ту обставину, що згідно з висновком суду, який ґрунтується тільки на висновку експерта, заборгованість складає 22 121, 49 дол. США, яка з урахуванням курсу долару США до національної валюти на день ухвалення рішення в гривневому еквіваленті становить 619 622 грн. 94 коп., однак відповідно до апеляційної скарги, та заявлених позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості у розмірі 102 439,94 дол. США та 27 479,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, з яких: - 95 095,38 дол. США - кредитна заборгованість; - 7 344,56 дол. США - заборгованість за процентами; - 16 239,32 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; - 11 240,17 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, а тому у відповідності до ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає сума у розмірі 102 439, 94 дол. США, та 27 479, 49 грн.

За таких підстав колегія суддів, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 задоволено частково.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стаття 141 ЦПК України, передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (а.с. 31 т.1).

Також позивачем був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5481,00 грн. (а.с.177 т.4).

З урахуванням того, що апеляційна скарга АТ «УкрСиббанк»підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 9135,00 грн., з урахуванням сплати за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, а отже звільнена від сплати судового збору (а.с. 73 т.2).

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, частину судових витрат, понесених АТ «УкрСиббанк» по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 4567, 5 грн., відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, а іншу частину у розмірі 4567, 5 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2018 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, просп. Московський, 60, МФО 351005, код 09807750) заборгованість в розмірі 102 439 (сто дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) доларів 94 цента США, а також 27 479 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, просп. Московський, 60, МФО 351005, код 09807750) судовий збір у розмірі 4 567 гривень 50 копійок.

Судові витрати в розмірі 4 567 гривень 50 копійок, сплачені публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за подання позову та апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В інший частині рішення суду не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда