Справа № 658/1030/21
Провадження № 4-с/658/7/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі судді Под`ячевої І.Д., при секретарі Левицькій Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Каховка Херсонської області, скаргу ОСОБА_1 на дії Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна боржника, накладеного на підставі постанови від 11 лютого 2013 року та постанови від 14 березня 2011 року.

В обґрунтування позову зазначається, що Шевченківським районним судом м. Києва 22 лютого 2011 року в справі № 2-13772/10 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агенство по збору боргів» 30475, 63 коп.. Постановою державного виконавця Каховського міськрайонного управління юстиції серії АЕ № 629637 від 14 березня 2011 року в рамках виконавчого провадження № 36167254, накладено арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 .. У лютому 2021 року боржник через представника звернувся виконавчої служби із клопотанням про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладення арешту на майно. Листом від 05 лютого 2021 року ДВС повідомила, що 26 червня 2014 року державним виконавцем завершено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 2021 рік виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває. Оскільки арешт всього майна особи встановлений на невизначений строк порушує його фундаментальні права, як власника такого майна, такий арешт підлягає скасуванню..

Представник скаржника звернувся до суду із заявою про розгляд скарги за її відсутності, на задоволенні скарги наполягає.

Представник ДВС в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та окремо пояснила, що виконавче провадження № 36167254 є завершеним, однак таке завершення відбулось, у зв`язку із поверненням виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак така підстава повернення виконавчого листа не передбачає скасування арешту накладеного на майно боржника, оскільки таке повернення не позбавляє стягувача права на повторне звернення з виконавчим листом.

Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року залучено до участі у скарзі ТОВ «Агенство по збору боргів».

ТОВ «Агенство по збору боргів» належним чином було повідомлено про дату та час судового засідання, однак представник товариства до суду не з`явився та будь-яких заяв не надавав.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи представника заявника та ДВС, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 ..

Так, судом встановлено, що 28 січня 2013 року державним виконавцем ДВС Каховського МРУЮ було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва № 2-13772/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «Агенство по збору боргів» у розмірі 30475 грн. 63 коп..

Одночасно державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

26 червня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було завершено виконавче провадження № 36167254 з примусового виконання виконавчого листа у зв`язку з тим, що відсутнє майно , на яке може бути звернуто стягнення.

Станом на квітень 2021 року на виконанні у виконавчої служби відсутній виконавчий лист № 2-13772/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «Агенство по збору боргів» у розмірі 30475 грн. 63 коп..

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арешту на майно та повернення виконавчого документу стягувачу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою-четвертою статті 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів скарги, державним виконавцем повернуто виконавчий лист на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» при цьому під час такого повернення виконавчого листа державним виконавцем було зазначено, що строк повторного пред`явлення спливає 22 травня 2016 року.

До 22 травня 2016 року та після зазначеної дати стягувач повторно виконавчий лист не пред`являв.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наявність протягом тривалого часу арешту майна боржника порушує його право на власність та вільне розпорядження майном, оскільки зі сторони стягувача відсутні протягом більше п`яти років активні дії щодо стягнення заборгованості, тобто відсутній інтерес стягувача у реалізації його права на стягнення боргу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції на час правовідносин), виконавчі документи по судовим рішенням можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.

Тобто, якщо виконавчий документ не було пред`явлено до виконання протягом року з дати повернення стягувачу, за загальним правилом провадження по такому документу вже не може бути відновлено. Таким чином, в разі пропуску строку на повторне пред`явлення документу до виконання з боку стягувача повинні наступати наслідки закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням принципу пропорційності та співрозмірності втручання державою в право особи на мирне володіння майном - арешт майна боржника у виконавчому провадженні, в якому виконавчий лист повернуто стягувачу та сплили всі строки пред`явлення до виконання такого виконавчого листа повторно, не може тривати невизначений час та залежати лише від стягувача, який не вчиняє ніяких активних дій.

З урахуванням викладеного є підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ДВС зняти арешт з нерухомого майна, яке належить особі, разом з цим, оскільки відсутній прямий обов`язок посадових осіб ДВС знімати такий арешт самостійно у разі повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльність Каховського МР ВДВС.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) накладеного в рамках виконавчого провадження № 36167254, постановами від 11 лютого 2013 року (номер обтяження 132286) та від 14 березня 2011 року (номер обтяження 10943208).

В іншій частині відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.

Суддя:І. Д. Под`ячева