ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Чернівці Справа № 727/4058/20

Провадження №22-ц/822/452/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Герман Я.І.,

позивач: Чернівецька міська рада,

відповідач: ОСОБА_1 , Мале приватне підприємство фірма «Краяни», ОСОБА_2 , Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна,

треті особи: Інспекція Державного архітектурного будівельного контролю Чернівецької міської ради, Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Наталія Василівна,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2021 року, ухвалену під головуванням судді Семенка О.В., дата складання повного тексту рішення 03 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Чернівецька міська рада звернулась до суду із позовом, який обґрунтовувала тим, що 06.09.2012 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 1 січня 2013 року, в прикінцевих та перехідних положеннях якого зазначається, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. Таким чином, земельна ділянка площею 1,0708 га по АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м. Чернівці та знаходиться в постійному користуванні Чернівецького обласного дочірнього підприємства «Чернівцітурист» Українського відкритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» на підставі Державного акту на право постійного користування землею №0600 від 09.07.1996 року.

На вказаній земельній ділянці станом на 10.06.2016 року знаходився об`єкт нерухомого майна літ. Д площею 188,50 кв. м, що належав МПП «Краяни» на підставі договору купівлі-продажу №2948 від 10.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В.

З метою реконструкції вказаної будівлі МПП фірма «Краяни» тричі зверталась до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, однак у видачі містобудівних умов та обмежень було відмовлено з підстав неподання документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Вказувала, що в подальшому внаслідок рішень засновників МПП фірми «Краяни» право власності на вказане нерухоме майно перейшло до ОСОБА_2 , про що свідчить запис про право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №33046019, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав за №48485842 від 03.09.2019 року, що прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. Разом з тим, площа вказаного майна літ. Д збільшилась до 1202 кв.м.

З огляду на ці обставини запис про право власності ОСОБА_2 за №33046019 на будівлю літ. Д площею 1202 кв.м за адресою АДРЕСА_1 внесено на підставі неіснуючого документа. Так, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Позивач вказує, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та запис про право власності ОСОБА_2 за №33046019 на будівлю літ. Д площею 1202 кв.м по АДРЕСА_1 здійснено з порушенням вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

На підставі наведеного Чернівецька міська рада просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав за №48485842 від 03.09.2019 року, що прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацькою Г. Ф., та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №33046019 про право власності ОСОБА_2 на будівлю літ. Д площею 1202 кв.м по АДРЕСА_1 . Визнати недійсним договір дарування №11192 від 07.09.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В., та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за №33121306 про право власності ОСОБА_1 на будівлю літ. Д площею 1202 кв.м по АДРЕСА_1 , внесений на підставі цього договору. Припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. Д загальною площею 1202,00 кв.м по АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 провести перебудову нежитлової будівлі літ. Д по АДРЕСА_1 у стан до 188,50 кв.м, який існував до порушення прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.01.2021 року позовні вимоги задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.01.2021 року, провадження у справі за позовом Чернівецької міської ради закрити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення Шевченківського районного суду від 25.01.2021 року ухвалено із численними порушеннями норм процесуального права, порушенням предметної та суб`єктної юрисдикції, що дає підстави для його скасування із закриттям провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення судом першої інстанції норм процесуального закону при прийнятті та розгляді позовної заяви ОСОБА_4 , провадження за позовом якого закрито з усіма для цього процесу наслідками, а також норм процесуального закону при відкритті провадження у справі за позовом Чернівецької міської ради, що є підставою для залишення його без розгляду, а також підвідомчості позовної заяви розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводів порушення судом норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, невірної оцінки доказів та обраного Чернівецькою міською радою способу захисту права скарга не містить.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернівецька міська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що у даній справі Чернівецька міська рада не була учасником публічно-правових відносин, а спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на земельну ділянку, тобто цивільного права, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ч.1 ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.4 цієї статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пояснення апелянта в судовому засіданні з доводами та вимогами, що не були включені до апеляційної скарги з посиланнями на ч.4 ст.367 ЦПК України, не приймаються до уваги, оскільки невірне застосування норм матеріального права судом першої інстанції обґрунтовується критикою встановлених ним обставин та невірною оцінкою доказів, що на думку апелянта, виключає застосування до спірних правовідносин ст.376 ЦК України. Про те, ч.1 ст.367 ЦК України обмежує суд апеляційної інстанції перевіряти правильність встановлених обставин справи, які в апеляційній скарзі не заперечуються, та здійснювати переоцінку доказів, критика яких не міститься в її тексті.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції відповідає.

Суд першої ухвалюючи рішення виходив із встановлених наступних обставин.

На підставі Державного акту на право постійного користування землею №0600 від 09.07.1996 року земельна ділянка площею 1,0708 га по АДРЕСА_1 знаходиться в постійному користуванні Чернівецького обласного дочірнього підприємства «Чернівцітурист» Українського відкритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» (том 2 а.с.16-17).

Оскільки вказана земельна ділянка знаходиться в межах міста Чернівці, то в силу вимог ст. 83 Земельного кодексу України та прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» власником цієї земельної ділянки є територіальна громада м. Чернівців в особі Чернівецької міської ради.

Із листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 28.01.2020 за №04/01-08/1-286, адресованого Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю вбачається, що згідно даних управління земельних ресурсів департаменту в період з 1994 по 2003 року документи, що посвідчують право приватної власності на землю, постійного користування землею та оренди землі на вказану земельну ділянку ОСОБА_1 не видавались (том 2 а.с.57).

Встановлено, що 10.06.2016 року між ПАТ «Укрпрофтур» та Малим приватним підприємством фірмою «Краяни» укладено Договір купівлі-продажу часток нежитлових будівель, а саме 2/100 (дві сотих) ідеальних частки нежитлової будівлі загальною площею 81,40 кв.м, які складаються з павільйону літ. «Д», який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 2948.

15.06.2018 року Дочірнім підприємством «Чернівцітурист» ПрАТ «Укрпрофтур» в особі директора ОСОБА_8., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , надано заяву-згоду на реконструкцію МПП фірмою «Краяни» власних приміщень за адресою АДРЕСА_1 , з добудовою навісу, прибудовою, переплануванням, реконструкцією, що передбачає зблоковане будівництво до стіни приміщення ресторану, з подальшим узаконенням та отриманням всіх необхідних документів, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №22419 (том 2 а.с.50).

Як вбачається із матеріалів справ, МПП фірма «Краяни» тричі, а саме 07.11.2018 року, 04.12.2018 року та 20.05.2019 року зверталось до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію громадської будівлі літ. «Д» за адресою АДРЕСА_1 .

З реєстраційної справи №01 Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. вбачаєтся, що 15.07.2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено Договір відступлення корпоративних прав МПП фірми «Краяни», за умовами якого ОСОБА_2 відступила шляхом продажу ОСОБА_7 частку в статутному капіталі в розмірі 5% та корпоративні права МПП фірми «Краяни» розміром 200000.

Рішенням засновника МПП фірми «Краяни» №6/2019 від 19.08.2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу МПП фірми «Краяни», яка володіє 95% статутного капіталу, та виключено її зі складу засновників.

Крім цього, встановлено, що 07.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір дарування нежитлових будівель, за умовами якого Дарувальник передала безоплатно, а Обдарована прийняла у дар 2/100 ідеальних частки нежитлових будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які складаються з нежитлової будівлі літ. «Д» загальною площею 1202,00 кв.м, що посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №11192 (том 2 а.с.145).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №189225300 від 18.11.2019 року та №202236213 від 28.02.2020 року вбачається, що право власності на 2/100 ідеальних частки нежитлових будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які складаються з нежитлової будівлі літ. «Д» загальною площею 1202,00 кв.м, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі зазначеного вище Договору дарування від 07.09.2019 року; право власності на 3/100 ідеальних частки будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які складають з будівлі охорони літ «Е» площею 23,00 кв.м, фонтан І та пожежні резервуари ІІ, ІІІ зареєстровано за позивачем ОСОБА_4 (том 1 а.с.15-25, том 2 а.с.17-22).

Водночас, із довідки Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради від 04.05.2020 за №18-01/9-182 та відповіді від 27.07.2020 року №М-168/18-01/11 вбачається, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії та номеру ЧВ 76 від 14.03.2017 року Інспекцією не розглядалась та не реєструвалась. Крім того, у вказаній довідці вказується, що у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ЧВ 76 від 14.03.2017 за адресою АДРЕСА_1 відсутня (том 1 а.с.197, 198, том 2 а.с.12).

Зазначені обставини апелянтом не заперечуються.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо підвідомчості цього спору судам адміністративної юрисдикції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В силу ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Ч.1 ст. 19 КАС України встановлений перелік поширення юрисдикції адміністративних судів на справи у публічно-правових спорах, а ч.3 визначено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За нормами ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Пунктами 1 та 2 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов`язок державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; а також обов`язок перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, з подальшими змінами, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Оскільки у даному спорі позивач в особі Чернівецької міської ради звернувся із захистом порушеного права як власник земельної ділянки, на якій без відповідних погоджень здійснено самочинне будівництво, реєстрація якого відбувалась без його участі, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, отже такий спір є цивільно-правовим.

Аналогійного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року (справа №823/2042/16), де вказала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, то такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема й невідповідності змісту позовної заяви вимогам процесуального закону, колегія суддів відмічає наступне.

Вичерпний перелік порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, міститься в ч.3 ст. 376 ЦПК України, серед яких прийняття судового рішення за наявності невідповідності тексту позовної заяви вимогам ст.175 ЦПК України, а також передбачених статтями 185 та 187 ЦПК України в цій частині не має.

Такі підстави можуть бути враховані апеляційним судом при порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, доводи про що апеляційна скарга не містить, та процесуального права, що мають наслідки обов`язкового скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних ним норм матеріального права, що апелянтом за змістом апеляційної скарги не спростовуються, за відсутності порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, прийняв мотивоване судове рішення про задоволення позовних вимог Чернівецької міської ради.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2021 року в частині задоволених вимог Чернівецької міської ради залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк