Дата документу 07.05.2021
Справа № 501/4169/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

предмет та підстави позову: про визнання нещасного випадку, пов`язаним з виробництвом

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 07.12.2020 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання нещасного випадку, пов`язаним з виробництвом, згідно якого просить суд:

- визнати нещасний випадок, який стався 08 липня 2014 року на території ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», пов`язаним з виробництвом;

- зобов`язати відповідача скласти акт по формі Н-1, переглянути затверджений акт розслідування від 23.06.2020 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_1 08 липня 2014 року.

Позов обґрунтований тим, що 08 липня 2014 року на робочому місці ОСОБА_1 , в робочий час, знаходячись під негативним психологічним тиском з боку її безпосереднього керівника, який у доволі грубій та образливій формі змушував ОСОБА_1 безоплатно виконувати додаткову роботу за відсутніх працівників, у неї піднявся тиск, і ОСОБА_1 втратила свідомість внаслідок чого була госпіталізована до лікарні зі свого робочого місця з гострим захворюванням, що призвело до втрати працездатності ( ОСОБА_1 стала інвалідом третьої групи) та іншим негативним наслідкам в її житті.

Позивачка стверджує в позові, що роботодавцем цей факт було приховано, її не ознайомлювали з її правами і попросили «не висуватись».

ОСОБА_1 звернулась до керівництва Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» із заявою про прийняття рішення щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався із нею 08 липня 2014 року на її робочому місці в робочий час.

Наказом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 13 травня 2020 року №158 призначено комісію з повторного розслідування нещасного випадку.

За результатами розгляду комісія прийшла до висновку, що випадок не підпадає під вимоги абз.18 п.15 Порядку проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 та є таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Позивачка не згодна з висновками комісії з наступних підстав:

- розслідування відбувалось з порушеннями порядку, носило формальний характер;

- матеріали втрати свідомості ОСОБА_1 на робочому місці із подальшою госпіталізацією не були розглянуті комісією взагалі, так само як і ряд доказів, дослідження яких було обов`язковим;

- комісія зобов`язана була з`ясувати усі обставини та причини нещасного випадку за відповідною формою, що не було зроблено.

Представник Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» 14.01.2021 надав до суду відзив на позов, просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.152-156), посилаючись на те, що:

- на момент настання нещасного випадку з ОСОБА_1 08.07.2014 року був чинним Порядок проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232;

- відповідачем виконано вимоги Порядку №337 та складено Акт за формою Н-1, з позначкою ВП;

- розгляд позовної вимоги про складення акту за формою Н-1, перегляду акту Н-1/НП від 23.06.2020 перебуває в залежності від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (спеціального) розслідування обставин і причин втрати позивачем свідомості 08.07.2014;

- позивачем не надано доказів до позову, що за заявою ОСОБА_1 призначалося, або не призначалося уповноваженим органом повторне чи додаткове розслідування;

- позивач не оскаржувала бездіяльність органу уповноваженого на призначення повторного (додаткового) розслідування у судовому чи адміністративному порядку;

- позивач не подавала заяву до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» чи до Держпраці про призначення повторного (додаткового) розслідування;

- до компетенції суду не належить проводити розслідування нещасних випадків та визнавати нещасні випадки пов`язані чи не пов`язані з виробництвом, тощо.

Представник позивача 17.02.2021 надав до суду відповідь на відзив (а.с.169-172), просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 07.12.2020 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.69).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14.12.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.74-75).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.12.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.145-146).

В судовому засіданні 26.01.2021 протокольною ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд справи (а.с.164-167).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 08 липня 2014 року на робочому місці ОСОБА_1 , в робочий час, у неї піднявся тиск, внаслідок чого начальник 1-го терміналу ОСОБА_4 в 08 годин 34 хвилини звернувся за медичною допомогою в МК «Інто-Сана». В 08 годин 40 хвилин прибули лікарі МК «Інто-Сана», надали медичну допомогу ОСОБА_1 та здійснили її госпіталізацію в Іллічівську басейнову лікарню на водному транспорті з попереднім діагнозом «інсульт». Вказані обставини викладені в акті про звернення за медичною допомогою від 14.07.2014 (а.с.115).

Відповідно до повідомлення про нещасний випадок від 08.07.2014 зазначається, що 08 липня 2014 року на робочому місці, знаходячись під негативним психологічним тиском у ОСОБА_1 піднявся тиск і вона втратила свідомість. Внаслідок чого була госпіталізована до лікарні (інформація заяви ОСОБА_1 ) (а.с.116).

ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується копіями лікарняних листів (а.с.121, 138), виписками з медичної картки стаціонарного/амбулаторного хворого (а.с.122-123, 130-136, 142-143), довідками з медичних установ щодо проходження обстежень, виписками з протоколів та інше (а.с.125, 129, 137, 139-141).

ОСОБА_1 29.10.2015 первинно встановлено третю групу інвалідності загального захворювання (а.с.120), яку 15.10.2019 встановлено безстроково (а.с.117).

ОСОБА_1 звернулась до керівництва Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» із заявою про прийняття рішення щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався із нею 08 липня 2014 року на її робочому місці в робочий час.

Наказом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 13 травня 2020 року №158 призначено комісію з повторного розслідування нещасного випадку (а.с.84).

За результатами розгляду комісією складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 08.07.2014, згідно якого комісія прийшла до висновку, що випадок не підпадає під вимоги абз.18 п.15 Порядку проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 та є таким, що не пов`язаний з виробництвом (а.с.85-91).

Відповідно до окремої думки члена комісії з із розслідування нещасного випадку ОСОБА_5 , розслідування відбувалось з порушеннями Порядку №337 (а.с.92-97).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що висловлював свою позицію щодо порушення Порядку №337 розслідування нещасного випадку, що стався 08.07.2014, яке виклав письмово в окремій думці до акту розслідування нещасного випадку.

ІV. Оцінка Суду.

За змістом ст.171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17 квітня 2019 року (далі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку визначено, що потерпілий або працівник, який виявив нещасний випадок, гостре професійне захворювання (отруєння), чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні вжити всіх можливих заходів, необхідних для надання допомоги потерпілому та негайно повідомити про нещасний випадок безпосередньому керівникові робіт, службі охорони праці підприємства (установи, організації) або іншій уповноваженій особі підприємства (установи, організації).

Згідно пункту 8 Порядку, у разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом двох годин повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2.

У разі настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння) з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства, особами, які фактично допущені до роботи без оформлення трудового договору, повідомлення про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) надається керівником підприємства (установи, організації), в інтересах якого виконувалися роботи (надавалися послуги), або представником орендодавця, балансоутримувача тощо, на території (об`єкті) якого сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння).

Відповідно до пункту 9 Порядку, розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.

Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання.

У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.

Відповідно до п.12 Порядку, на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).

Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Згідно пункту 30 Порядку, розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.

Відповідно до п.33 Порядку, комісія зобов`язана:

- провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4;

- обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8;

- вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу;

- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устатковання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устатковання, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9;

- визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

- визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

- з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

- визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом;

- установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці;

- вивчити документи, що дають змогу відстежити походження нехарчової продукції, під час використання (експлуатації) якої сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) або використання (експлуатація) якої могло стати їх причиною (договори, товарно-супровідну документацію тощо), і подати інформацію про таку продукцію та документи про її походження до відповідного органу державного ринкового нагляду (у разі проведення спеціального розслідування);

- розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці;

- скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого;

- розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною);

- у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пов`язаного з виробництвом, крім акта за формою Н-1, скласти картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі - картка за формою П-5) згідно з додатком 22;

- передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження;

- дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, а також обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, визначені п.п.52, 53 Порядку.

Згідно пункту 54 Порядку, контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), аварій, підготовкою матеріалів розслідування, веденням їх обліку, вжиттям заходів до усунення причин їх настання здійснюють Держпраці та робочі органи Фонду відповідно до компетенції.

Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи та представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві (в установі, організації) профспілки.

Зазначені в цьому пункті органи та особи у разі виявлення порушень вимог цього Порядку та/або у зв`язку з надходженням від потерпілого (члена його сім`ї чи уповноваженої ними особи) обґрунтованого звернення разом з підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) вживають відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1.

Таким чином, у разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держпраці та робочі органи Фонду має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі й за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.

Згідно пункту 55 Порядку, посадова особа Держпраці або її територіального органу має право перевіряти об`єктивність розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації), якість оформлених матеріалів та їх відповідність вимогам цього Порядку, а також отримувати іншу інформацію та документи від роботодавця, що стосуються нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

За результатами перевірки матеріалів розслідування та/або у разі відмови роботодавця провести розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) чи скласти або затвердити акт за формою Н-1, а також у разі приховування факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) посадова особа Держпраці або її територіального органу має право видавати обов`язковий до виконання припис за формою Н-9 згідно з додатком 24 щодо проведення розслідування, оформлення матеріалів розслідування відповідно до вимог цього Порядку.

Пунктом 58 Порядку передбачено, що протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.

За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку.

Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії).

Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

Отже, за змістом наведених вище вимог Порядку встановлення причинного зв`язку нещасного випадку, який стався з позивачем ОСОБА_1 , перебуває виключно в компетенції відповідної комісії, яка призначається у встановленому порядку.

Розгляд позовної вимоги про складення акту за формою Н-1, перегляду акту Н-1/НП від 23.06.2020 перебуває в залежності від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (спеціального) розслідування обставин і причин втрати позивачем свідомості 08.07.2014.

Відповідно до пункту 56 Порядку, роботодавець після одержання обов`язкового до виконання припису за формою Н-9 зобов`язаний протягом 10 робочих днів забезпечити вжиття зазначених у ньому заходів, а також притягти до відповідальності працівників, які допустили порушення вимог законодавства. Про вжиття заходів роботодавець письмово повідомляє Держпраці або її територіальному органу в установлений у приписі строк.

Суд звертає увагу, що наказ Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 13 травня 2020 року №158 «Про призначення комісії з повторного розслідування нещасного випадку», виданий на виконання припису №1 від 31.10.2018 року Головного Управління Держпраці в Одеській області стосовно випадку? який стався 08.07.2014 з ОСОБА_1 (а.с.84).

Отже, відповідачем виконано вимоги Порядку №337 та складено Акт за формою Н-1, з позначкою НП

Пунктом 57 Порядку передбачено, що за результатами перевірки об`єктивності розслідування, проведеного комісією підприємства (установи, організації), та у разі виявлення факту недотримання вимог нормативно-правових актів з охорони та гігієни праці під час визначення відповідності умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, з`ясування обставин і причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), встановлення осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням) Держпраці або її територіальним органом може бути прийнято рішення про призначення одного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Якщо Держпраці не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування, результати роботи комісії, утвореної роботодавцем, оскаржуються потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) лише у судовому порядку.

Рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).

Акт від 23.06.2020 року позивачем до суду не оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Позивачем заявляються вимоги про визнання нещасного випадку, який стався 08 липня 2014 року на території ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», пов`язаним з виробництвом. В той час, встановлення такого факту в судовому порядку можливо лише в разі оскарження результатів комісії відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ №337 від 17.04.2019 року.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, суд не може перебирати на себе функції уповноваженої спеціальної комісії, встановлювати факт і робити висновки про те, чи відноситься нещасний випадок, що стався з позивачем, до такого, що пов`язаний з виробництвом чи ні. Тобто, встановлення факту нещасного випадку на виробництві не є компетенцією суду.

Також, позовна вимога щодо зобов`язання зобов`язати відповідача скласти акт по формі Н-1, переглянути затверджений акт розслідування від 23.06.2020 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_1 08 липня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки зобов`язуючи провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , суд заздалегідь зобов`язує ще не створену комісію скласти саме Акт форми Н-1 за наслідками майбутнього розслідування і таким чином виходить за межі своїх повноважень.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач, до суду не звертався з вимогою про скасування Акту за формою Н-1/НП від 23.06.2020. а суд не є спеціальним суб`єктом щодо встановлення факту пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання нещасного випадку, пов`язаним з виробництвом - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2021 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко