Справа № 303/6839/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Куштан Б.П.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

за участі представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 січня 2020 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до АТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору та зобов`язання за ним припиненими,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору та зобов`язання за ним припиненими.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 січня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.02.2008 року між АКБСР «УКРСОЦБАНК» і ОСОБА_3 , яка є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_4 за договором кредиту №08/297-7 від 01.02.2008 року, було укладено Іпотечний договір №08/297-7. Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником основного зобов`язання нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно Договору кредиту №08/297-7 від 01.02.2008 року укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4 , останній отримав грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, зі сплатою 13,50 % річних, з кінцевим терміном погашення до 31.01.2023 року.

Із довідки виданої ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 20.02.2018 року вбачається, що останній платіж ОСОБА_4 сплатив 19.01.2009 року у розмірі 400 доларів США за відсотки за кредитом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2018 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевський Д.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. був задоволений, а саме визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., вчиненого 28.03.2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.04.2019 року вищезазначене рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін.

Як на підставу позову про визнання припиненими зобов`язання за договором кредиту №08/297-7 від 01.02.2008 року та іпотечного №08/297-7 від 01.02.2008 року, укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , останній посилається на те, що згідно п.4.5 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Він останній платіж по сплаті відсотків сплатив 19.01.2009 року, а тому строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 календарних днів, тобто 19.04.2009 року.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом ст.11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим уст. 593 ЦК України.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом. Таким чином, навіть якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки. (Правова позиція Постанови ВСУ від 6-133цс17 від 22.02.2017 року).

Абзацом 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Також встановлено, що заборгованість позивача ОСОБА_4 по кредитному договору не сплачена, а отже зобов`язання ним не виконане. Оскільки основне зобов`язання позичальником не виконане, то суд дійшов до вірного висновку, що і законні підстави для припинення іпотечного договору відсутні.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 14 травня 2021 року.

Головуючий

Судді