справа №176/275/21
провадження №2/176/284/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Коршенко М.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що вона є власником вищезазначеної квартири. Відповідачка по справі зареєстрована в квартирі, але фактично не проживає у ній з 30 вересня 2017 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. Вказана особа є дочкою колишньої дружини її батька від першого шлюбу та реєстрація останньої мала лише формальний характер. Своїх речей в квартирі вона не має. Із вказаного часу відповідачка не проживає і не приймає участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставиться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишається зареєстрованою за даною адресою. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сімї відповідачці не чинили та не чинять. В той же час, реєстрація відповідача у квартирі створює їй перешкоди у користуванні квартирою, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідача позбавляє її можливості надати інформацію про доходи, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 22 березня 2021 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України з викликом сторін.

Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання повторно не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов суду не подала.

Судові повістки направлялися відповідачці за останнім відомим місцем проживання. Поштові конверти повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд вважає, що справу можливо розглянути без участі сторін на підставі наявних у справі письмових доказів з ухваленням заочного рішення та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка є власницею 18/25 частини квартири АДРЕСА_1 , інші 7/25 частини квартири належать державі в особі ДП СхідГЗК, відповідно до договору дарування від 26.10.2015 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2015 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2005 року. /а.с. 7-9/

26 грудня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 ». /а.с.6/

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у спірній квартирі окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані поживаючими ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 /а.с.10/

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 березня 2021 року, підписаного сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - ОСОБА_2 починаючи з 30 вересня 2017 року фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивачка, ставлячи питання про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням в у квартирі АДРЕСА_1 посилається на те, що остання не є членом її сім`ї, в спірній кімнаті не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлений можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Оскільки відповідачка, не проживає і не користується квартирою АДРЕСА_1 , не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України - в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек