Справа № 932/7843/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., вивчивши матеріли справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2020 року цивільну справу № 932/7843/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2021 року, цивільну справу № 932/7843/20 передано на розгляд головуючій судді Виниченко Л.М., яку фактично отримано 11.05.2021 року.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено наступне.

Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.02.2020 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. за реєстровим номером 2173 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Голд» коштів у розмірі 47 082 грн. 14 коп.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до ТОВ «ФК «Сіті Голд», , яке являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

З матеріалів позовної заяви убачається, що позивач обираючи підсудність, відповідно положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за місцем знаходження ФОП ОСОБА_3 , де боржник ОСОБА_1 за відомостями ПФУ та ДФС отримує доходи, що підтверджується постановою від 27.03.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , яка направлена на виконання до ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2020 року цивільну справу № 932/7843/20 передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, як місцевого суду за місцем знаходження приватного виконавця Дорошкевич В.Л.

Разом з тим, вирішуючи питання про прийняття цивільної справи до провадження суд враховує положення чинного законодавства, виходячи з наступного.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

За вимогами ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Накладення арешту і вилучення майна (коштів) боржника передбачено ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою серед іншого визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно положень ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку.

Так, позивачем до позовної заяви додано копію постанови приватного виконавця від 27.03.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесену в рамках виконавчого провадження № 61434494, у якій зазначено, що боржник отримує доходи у ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9). У цій постанові зазначено адресу проживання позивача: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва. Разом з тим, у позові зазначено, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_3 .

В свою чергу до матеріалів справи не додано жодних доказів того, що на території Дніпровського району м. Києва проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61434494 з примусового виконання виконавчого напису № 2173 виданого 24.02.2020 року.

Аналіз норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що юридичну адресу (місцезнаходження) приватного виконавця не можна ототожнювати із місцем виконання виконавчого документу, оскільки приватним виконавцем конкретні виконавчі дії стосовно кожного ж боржників вчиняються на території певної адміністративно-територіальної одиниці. Право здійснювати виконання приватним виконавцем виконавчих документів на всій території України за приписами ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» не зумовлює можливість подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, до будь якого суду з огляду на можливість приватного виконавця вчиняти виконавчі дії по території України, оскільки це у свою чергу буде суперечити встановленим процесуальним законом правилам підсудності. Такий правовий висновок підтверджується судовою практикою, зокрема постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2020 року у справі № 755/3632/20, відповідно якої положення закону щодо можливості вчиненням приватним виконавцем дій на всій території України є декларативним, натомість місцем виконання спірного виконавчого напису є конкретне місце проведення приватним виконавцем виконавчих дій, зокрема за місцем отримання доходів боржником, що відповідно до положень ст. ст. 24, 28 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій і відповідно місцем виконання виконавчого напису.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За таких умов відсутні підстави вважати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є Дніпровський район м. Києва, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що на території Дніпровського району м. Києва проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61434494 з примусового виконання виконавчого напису № 2173 виданого 24.02.2020 року, у тому числі доказів працевлаштування, проживання ОСОБА_1 на території Дніпровського району м. Києва або знаходження будь якого майна та/або грошових коштів боржника, у зв`язку з чим мали б проводитися відповідні виконавчі дії за спірним виконавчим написом, згідно положень ст. ст. 24, 53, 56, 68 Закону України «Про виконавче провадження», а отже відсутні підстави для належного визначення підсудності позову Дніпровському районному суду м. Києва.

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України встановлено, що справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, оскільки виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 61434494 на території Дніпровського району м. Києва приватним виконавцем щодо позивача не здійснюються, у зв`язку з чим цивільну справу слід передати для розгляду за місцем знаходження відповідача ТОВ «ФК Сіті Голд» за загальними правилами підсудності, відповідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

За наведених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 932/7843/20 (Провадження № 2/755/4139/21) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя