Провадження № 2/761/444/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Войновський О.І.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача Дубчак Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника відповідача про відвід головуючому судді Мальцеву Д.О. у цивільній справі за позовом ТОВ «Дім на Пушкінській» до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться вищевказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником відповідача подано заяву про відвід головуючому по справі судді Мальцеву Д.О. Клопотання обґрунтовано тим, що розпорядження про проведення повторного розподілу видано неповноважною особою; розпорядження про проведення повторного розподілу видано у не передбачений законом вид розподілу; розпорядження про проведення повторного розподілу видано на підставі не чинного правового акту; подвійні стандарти у застосуванні норм права, незаконна відмова відповідачу у клопотанні про повернення до підготовчого провадження всупереч власній практиці, неправильне застосування норм процесуального права; порушення норм процесуального права, відмова від проведення процесуальних дій визнаних обов`язковими процесуальним законом; спотворення позиції відповідача в ухвалі; ухилення від обов`язку внесення до ЄДРСР судового рішення; мотивування судового рішення заявою особи, яка не була учасником розгляду, перекручення обставин та вимог закону у прийнятій ухвалі; подвійні стандарти у вирішенні заяв про зупинення провадження, завідомо неправильне застосування норм процесуального права; притягнення судді Д.Мальцева до дисциплінарної відповідальності, затягування розгляду; порушення суддівської етики, перешкоджання стороні у наданні доказів. Вищезазначені обставини у своїй сукупності викликають чисельні сумніви у об`єктивності, безсторонності, неупередженості головуючого судді Мальцева Д.О. Крім цього, суддя Мальцев Д.О. підлягає обов`язковому відводу з підстав передбачених ст.36 ЦПК України, оскільки незаконно призначений на розгляд даної справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутність.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, заслухавши пояснення відповідача та його представника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 1ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Як вбачається зі змісту заяви доводи відповідача та його представника зводяться до порушення порядку визначення судді для розгляду справи, а саме: видача розпорядження про проведення повторного розподілу неповноважною особою, видання такого розпорядження у не передбачений законом вид розподілу та видання такого розпорядження на підставі не чинного правового акту. Разом з тим, відповідно до рішення Ради суддів України від 02.03.2018р.№ 17, Розділи 8 «Автоматизований розподіл судових справ між суддями, автоматичне визначення присяжних» , Розділ 10 «Протоколи», набирають чинності з наступного дня після підключення суду до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем.

До підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем використання яких є обов`язковим для його роботи у судах застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції затвердженій рішенням Ради судді України від 15.09.2016р. та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду. Отже, повторний автоматизований розподіл даної судової справи здійснений у спосіб та порядок встановлений положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Щодо видання розпорядження про проведення повторного розподілу судової справи не уповноваженою особою, суд зазначає про таке.

Відповідно до наказу керівника апарату Шевченківського районного суду від 06.01.2017р. № 02-04-3-4 на заступника керівника апарату суду Моргун О.В., у тому числі покладено обов`язок винесення розпорядження про повторний автоматизований розподіл справ всіх категорій у порядку передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Отже, розпорядження про повторний автоматизований розподіл даної судової справи видано уповноваженою особою.

Щодо інших підстав викладених у заяві про відвід то суд вважає, що вони зводяться до незгоди із прийнятими процесуальними рішеннями судді, що на думку відповідача та його представника є також безумовною підставою для відводу головуючого по справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами ЦПК України, таких підстав суддею не встановлено, а обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді Мальцева Д.О. і унеможливлювали винесення об`єктивного рішення у справі також не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що заява про відвід, не містить правового обґрунтування підстав відводу головуючому судді Мальцеву Д.О., а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача про відвід головуючого судді Мальцева Д.О. у цивільній справі за позовом ТОВ «Дім на Пушкінській» до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Продовжити розгляд цивільної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: