Справа № 163/2488/19
Провадження № 6/163/12/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-265-2007 таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У заяві представник заявника просить визнати виданий Любомльським районним судом виконавчий лист № 2-265-2007 від 17 серпня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 таким, що не підлягає виконанню, та припинити стягнення за цим виконавчим листом.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала відсутністю підстав для стягнення з ОСОБА_1 аліментів за вищевказаним виконавчим листом, який перебуває на виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ, оскільки рішенням Любомльського районного суду від 01 червня 2020 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2021 року, відомості про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_4 виключені із актового запису про її народження.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 заяву підтримав з наведених у ній підстав.

Представник стягувача ОСОБА_2 висловила позицію про безпідставність заяви, оскільки виключення відомостей про боржника як батька не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання. Судове рішення про стягнення з нього аліментів не скасоване та є чинним, тому боржник обрав невірний спосіб захисту своїх прав. Вважає, що в даному випадку боржник мав би подати позов про припинення стягнення з нього аліментів, проте таким правом не скористався. Просила відмовити у задоволенні заяви.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 серпня 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто в користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

10 вересня 2007 року за цим рішенням суду ОСОБА_5 видано виконавчий лист.

Ухвалою Любомльського районного суду від 02 травня 2018 року задоволено заяву Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою.

Виданий дублікат виконавчого листа 13 червня 2018 року надісланий Голосіївському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2015 року зменшено розмір стягуваних з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_7 за вище вказаним рішенням суду аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/4 всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

11 вересня 2015 року за цим рішенням суду від 01 липня 2015 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01 червня 2015 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2021 року, виключено із вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області актового запису № 140 від 13 грудня 2005 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, як батька дитини.

ОСОБА_1 , встановивши в судовому порядку ту обставину, що не є батьком ОСОБА_4 , на утримання якої з нього стягуються аліменти, звернувся в суд із даною заявою в порядку ст.432 ЦПК України.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз цієї норми свідчить про наявність чотирьох окремих підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме:

1. виконавчий лист видано помилково;

2. якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням;

3. якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

4. з інших причин.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, обов`язок по утриманню дитини покладається саме на батьків.

Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження як батько.

У цій справі аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджені і стягуються з ОСОБА_1 як її батька.

Виключення судовим рішенням відомостей про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_4 з тих підстав, що він не є її батьком, свідчить про відсутність у нього подальшого обов`язку по її утриманню.

Відтак, аліментне зобов`язання у ОСОБА_1 по утриманню ОСОБА_4 відсутнє повністю у зв`язку з його юридичним припиненням судовим рішенням про виключення відомостей про нього як батька дитини.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 узгоджується з положеннями ч.2 ст.432 ЦПК України і є обгрунтнованою і доведеною, через що підлягає задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження, що має наслідком припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів, є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із цим окремо заявлена ОСОБА_1 вимога про припинення стягнення аліментів юридичного значення не має і є зайвою, тому задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів представника стягувача суд зазначає про таке.

За змістом ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року по справі № 511/219/18 висловив позицію про те, що за своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, вправі пред`явити новий позов, у тому числі щодо припинення такого обов`язку.

Зазначене дійсно свідчить про можливість звернення ОСОБА_1 за захистом своїх прав також у позовному провадженні шляхом пред`явлення позову про припинення стягнення з нього аліментів в порядку ч.4 ст.273 ЦПК України.

Однак цей спосіб захисту не є виключним і не обмежує права боржника на подання заяви в порядку ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки встановлені у справі фактичні обставини дозволяють застосування положень цієї норми.

Фактично право боржника у даному випадку може бути захищене як у передбачений ч.4 ст.273 ЦПК України спосіб, так і передбачений ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки дані норми у цій справі мають ідентичні юридичні наслідки.

До того ж обидва способи захисту не ставляться в залежність до необхідності скасування судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист і проводиться стягнення.

Тобто існує альтернатива вибору того чи іншого способу судового захисту, а право такого вибору належить заявнику.

ОСОБА_1 скористався правом на подання заяви у відповідності до ч.2 ст.432 ЦПК України і суд у відповідності до ч.1 ст.5 ЦПК України встановив підстави для захисту його прав у заявлений ним спосіб.

Таким чином, висловлені представником стягувача доводи не свідчать про юридичну неспроможність заявлених боржником вимог і не впливають на зроблені судом висновки.

Керуючись ст.ст.259, 260, 432 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-265-2007 від 17 серпня 2007 року, виданий Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні решти вимог відмовити.

На ухвалу протягом 15 днів з дня складання її повного тексту може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 23 квітня 2021 року.

Головуючий: суддя С.С.Чишій