Справа № 428/9832/20
Провадження № 22-ц/810/221/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Споживчий кооператив «Камелот»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Шубочкіної Т.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронко Віталій Васильович, до Споживчого кооперативу «Камелот» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронко Віталій Васильович, звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що з 14 грудня 2010 року позивач працював виконавчим директором у Споживчому кооперативі «Камелот». 28 лютого 2019 року позивач був звільнений з посади виконавчого директора за власним бажанням, проте всупереч вимогам ст. 83 КЗпП України відповідачем при звільненні не було виплачено грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 14 грудня 2010 року по 28 лютого 2019 року.

Із посиланнями на ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» просив витребувати у відповідача довідку про середню заробітну плату та розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки позивача за період з 14.12.2010 по 28.02.2019; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 14.12.2010 по 28.02.2019.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову адвоката Воронка Віталія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Споживчого кооперативу «Камелот» про стягнення грошової компенсації за невикористані дні основних відпусток відмовлено.

Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 14.12.2010 по 28.02.2019 без визначення конкретної суми, що підлягає стягненню, є неналежним способом захисту прав позивача, а тому без надання відповідних доказів щодо розрахунку вказаної компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки, суд позбавлений можливості визначити розмір такої компенсації за спірний період.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не зберіг об`єктивність та неупередженість при розгляді справи чим порушив принцип змагальності сторін закріплений в ст. 12 ЦПК України. Оскільки позивач не отримав відповіді на своє звернення до відповідача про надання відомостей щодо невикористаних ним відпусток за спірний період, Держпраці з цього питання рекомендувало позивачу звернутися до суду, то суд своєю ухвалою від 27.11.2020 задовольнив клопотання позивача та витребував докази - довідку про середню заробітну плату та розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 14.12.2010 по 28.02.2019 - від відповідача, що не було виконано останнім, проте суд цій обставині не дав оцінку та порушив вимоги п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння учасникам процесу в реалізації ними своїх прав.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії Кострицького В.В., Стахової Н.В. Апеляційне провадження по справі було відкрито 26 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 13 квітня 2021 року об 11-30 год. та витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату позивача та розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 14.12.2010 по 28.02.2019. 13 квітня 2021 року розгляд справи у зв`язку із хворобою суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В. відкладений на 29 квітня 2021 року об 11.30 год. У зв`язку із хворобою судді Стахової Н.В. розгляд справи відкладений на 14 травня 2021 року о 10.30 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 вилучено суддю Кострицького В.В. у зв`язку із відпусткою, новий суддя у складі суду Лозко Ю.П.

На виконання ухвали суду від 15.03.2021 про витребування вище вказаних документів, виконавчий директор СК «Камелот» ОСОБА_3 повідомив, що у СК «Камелот» не має можливості надати будь-які документи, враховуючи те, що колишній директор ПК «Камелот» ОСОБА_1 після свого звільнення привласнив всі офіційні документи споживчого кооперативу «Камелот», з приводу чого відповідач вимушений був звернутися з заявою до відділу Поліції ГУНП Луганської області з метою вказаного порушення, про що надав копії заяви та відповіді головного управління НПУ в Луганській області.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах із Споживчим кооперативом «Камелот» з 14.12.2010 по 28.02.2019 року включно.

Трудові відносини припинились 28.02.2019 року за власним бажанням ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , в якій наявний відповідний запис №36 про звільнення на підставі Наказу № 1 від 28.02.2019 (а.с. 7).

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 грудня 2019 року по справі № 428/8179/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Споживчий кооператив «Камелот» внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про звільнення з посади виконавчого директора СК «Камелот» за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України з 28 лютого 2019 року та видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку; стягнуто зі Споживчого кооперативу «Камелот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 4 173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 00 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2019 по 19.12.2019 включно, визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів, у сумі 18 954,30 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць. Заочне рішення набрало законної сили 21 січня 2020 року.

12.03.2020 позивач звернувся до Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області з заявою, в якій просив посприяти йому в отриманні документів, з метою стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні відпустки (а.с. 8, 9).

З копії листа Головного управління Держпраці у Луганській області «Про розгляд звернення» № 02-19/423 від 10 квітня 2020 року вбачається, що керівництво споживчого кооперативу «Камелот» не надало Головному управлінню Держпраці у Луганській області вищевказану інформацію, а у зв`язку із запровадженням карантину відповідно до статті 29 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Головне управління Держпраці у Луганській області припинило контрольні заходи на період карантину (а.с. 10).

Переглядаючи рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки», частиною першою статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

При розгляді спорів про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України така компенсація може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років.

Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що до обставин, які підлягають встановленню при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, належить як сам факт невикористання працівником щорічної відпустки, так і факт відсутності вини самого працівника у такому невикористанні.

При цьому згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому обов`язок доказування таких обставин належить саме позивачу, оскільки у даній справі спір стосується грошових вимог і, незважаючи на те, що спір пов`язаний із трудовими відносинами, у таких справах не діє презумпція правомірності вимог позивача на відміну від справ, в яких оспорюється правомірність звільнення і саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що в даному випадку обов`язок щодо доказування обґрунтованості своїх вимог покладається на позивача, як на сторону, що звертається з відповідними позовними вимогами.

При цьому, жодних належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме в частині наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за невикористані дні щорічної основної відпустки, до матеріалів справи не надано, і без надання відповідних доказів щодо розрахунку вказаної компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки, суд позбавлений можливості визначити розмір такої компенсації за спірний період.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, що має наслідком відмову в задоволенні цих вимог.

Довід скарги про те, що суд не дав оцінки доказам позивача щодо неможливості самостійно отримати вказані докази та в порушення вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння судом учасникам процесу в реалізації ними своїх прав, не зважаючи на неотримання відповіді від відповідача про витребування доказів, ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, не спростовує правильність висновків суду в наведеній частині.

Колегією суддів під час підготовки справи до апеляційного розгляду також було витребувано від відповідача докази, що стосуються невикористаних відпусток позивача, на що отримані відповіді про відсутність таких доказів у відповідача та звернення останнього до правоохоронних органів з приводу дій позивача як колишнього виконавчого директора Споживчого кооперативу, що привласнив офіційні документи відповідача (а.с. 61-69).

Отже, при вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки суду щодо неналежного способу захисту прав позивача оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 14.12.2010 по 28.02.2019 без визначення конкретної суми, що підлягає стягненню, є неналежним способом захисту прав позивача, а тому без надання відповідних доказів щодо розрахунку вказаної компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки, суд позбавлений можливості визначити розмір такої компенсації за спірний період, хоча і є помилковими, проте не призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 14 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: