Провадження № 22-ц/802/461/21 Категорія: 70 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що 24 вересня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року. У них є малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивач вказувала, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, однак ніде не працю, непрацездатних батьків на утриманні не має, аліментні платежі на інших осіб не сплачує.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просила апеляційний суд оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне і необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким стягувати в користь позивача ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти з відповідача ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, у визначеному судом розмірі, не відповідає приписам справедливості, оскільки перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і утримання дитини є обов`язком обох батьків.

У відзиві, поданому на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При визначенні розміру аліментів суд врахував обставини, визначені у статті 182 СК України в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2006 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 5).

У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 16 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 4).

Крім того встановлено, що сторони по справі проживають окремо, а їх малолітня дочка - ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 6-9).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме 2000 грн щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, що перевищує 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував вимоги зазначеного вище матеріального права і прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені представником відповідача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи, на думку колегії суддів, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку, що є правильною.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді