справа № 489/6398/20 провадження №2/489/849/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про визнання недійсними в частині договору відступлення права вимоги та договору про передачу прав за договорами про забезпечення, скасування рішення нотаріуса про реєстрацію прав іпотекодержателя, скасування державної реєстрації прав іпотекодержателя,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ або відповідач 1) «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ або відповідач 2) «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги, укладеного 17.12.2012 між відповідачами в частині передачі прав за кредитними договорами № 669-04/07 від 09.07.2007 та № 1441/04-17 від 08.11.2007, укладених між ПАТ «АК Промінвестбанк» та позивачем, також про визнання недійсним договору про передачу прав за договорами забезпечення № 1423 від 17.12.2012 в частині іпотечних договорів, укладених між позивачем та відповідачем 1за № 3047 від 08.11.2007 та № 1606 від 09.07.2007.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 09.07.07 між нею та ПАТ «АК Промінвестбанк» було укладено договір про іпотечний борг № 669-04/07, за умовами якого позичальнику надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 50000,00 дол.США з процентною ставкою 12 % на строк до 07.07.2017 та у той же день в забезпечення виконання вказаного договору між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 08.11.2017 між позивачем та ПАТ «АК Промінвестбанк» було укладено договір про іпотечний борг №1441/04-17, за умовами якого позичальнику надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США з процентною ставкою 12,5 % на строк до 03.11.2017 та того ж дня в забезпечення виконання вказаного договору між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

Однак після реалізації Банком права вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та закінчення строків дії договорів, позивач у жовтні 2019 року отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору згідно із статтею 37 Закону України «Про іпотеку» у разі неповернення боргу у розмірі 131113,16 дол. США станом на 20.08.2019, в якому зазначено що відповідач є кредитором та іпотекодержателем за договором № 669-04/07 відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012. Аналогічну вимогу позивач отримала і у травні 2020 року, в якій ТОВ «Кредитні ініціативи» просило погасити борг у розмірі 149311,00 дол. США станом на 23.04.2020 за цим же договором.

Позивач вважає, що за договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 Банк відступив недійсне право грошової вимоги за кредитними договорами, оскільки Банк вже скористався правом вимоги до позивача і два рішення від 10.11.2009 та від 18.09.2009 щодо стягнення з позивача заборгованості вже набрали законної сили на час укладення оспорюваних договорів, а тому відповідач 1 не набув права вимоги до позивача. Договір про передачу прав за договорами забезпечення № 1423 укладено між відповідачами без згоди та повідомлення позивача, реєстрація іпотекодержателя вчинена нотаріусом лише 29.11.2013, в період перебування житлового будинку під арештом, та після реалізації земельної ділянки на прилюдних торгах від 09.08.2013.

Посилаючись на викладене, вважаючи, що вказані договори укладені всупереч вимогам статей 203, 215 ЦК України, позивач просила задовольнити позов.

Крім того, 14.01.2021 від позивача до суду надійшла заява про доповнення позовних вимог, в якій вона, посилаючись на вищевказані обставини, також просить скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. від 29.11.2013 за №8479813 щодо реєстрації ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; рішення від 29.11.2013 за №8481665 щодо реєстрації ТОВ «Кредитні ініціативи» іпотекодержателем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права ТОВ «Кредитні ініціативи» як іпотекодержателя та обтяження речових прав на житловий будинок із земельною ділянкою за вказаною адресою.

Відповідачі правом на подачу відзивів не скористались.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 15.01.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , розпорядження ним у будь-який спосіб (відчуження, дарування, передача в оренду, взяття на баланс чи передачу до статутного капіталу юридичних осіб, тощо) та заборонено ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо передачі третім особам права вимоги (цесії чи факторингу) за основними зобов`язаннями та забезпеченням за кредитними договорами № 669-04/07 від 09.07.2007 (іпотечний договір № 1606 від 09.07.2007) та за № 1441/04-07 від 08.11.2007 (іпотечний договір № 3047 від 08.11.2007) укладеними між ОСОБА_1 та АК «Промінвестбанк», до вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.07.07 між ОСОБА_1 та ПАТ «АК Промінвестбанк» було укладено договір про іпотечний борг № 669-04/07, за умовами якого позичальнику надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 50000,00 дол.США з процентною ставкою 12 % на строк до 07.07.2017. В забезпечення виконання вказаного договору того ж дня між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-19)

08.11.2017 між позивачем та ПАТ «АК Промінвестбанк» було укладено договір про іпотечний борг №1441/04-17, за умовами якого позичальнику надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 15000,00 дол.США з процентною ставкою 12,5 % на строк до 03.11.2017. Того ж дня в забезпечення виконання вказаного договору між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку земельну ділянку по АДРЕСА_2 (а.с.5-10).

У зв`язку з неналежним виконанням позивачем вказаних договорів ПАТ «АК Промінвестбанк» звертався до суду із позовами про стягнення заборгованості, в результаті чого рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2009 у справі № 2-1226/2009 ухвалено про стягнення з позивача на його користь 276790,05 грн. заборгованості за кредитним договором № 669-04/07 від 09.07.2007 та рішенням того ж суду від 10.11.2009 у справі № 2-2190/09 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку 116771,66 грн. кредитної заборгованості за договором № 1441/04-17 від 08.11.2017 відповідно (а.с.25,26).

17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги та Договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, зокрема права вимоги за договором про іпотечний кредит № 1441-04/07 від 08.11.2007 та кредитним договором № 669-04/07 від 09.07.2007, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно витягів з Державного реєстру речових правна нерухоме майно іпотекодеражателем земельної ділянки по АДРЕСА_2 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012, державу реєстрацію проведено 29.11.2013 (а.с.39,40).

Статтею 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 516 ЦК України передбачає, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як встановлено судом, кредитним договором не передбачено будь-яких обмежень про відступлення прав вимоги та заміни кредитора, а отже згода боржника на заміну кредитора законом не вимагається, тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Визнання правочину недійсним у судовому порядку можливо з підстав недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Позивачем не надано суду доказів того, що договір про передачу прав за договором забезпечення укладений з метою порушення інтересів держави і суспільства, або що у сторін договорів був намір порушити публічний порядок, а також доказів незаконного заволодіння предметами іпотеки.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачі домовились щодо усіх істотних умов та уклали договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 в письмовій формі.

Суд вважає, що вказаний договір відповідає вимогам законодавства, був спрямований на реальне настання наслідків обумовлених ним, на виконання умов цього договору.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оспорювані договори не можуть бути визнані недійсними, оскільки в момент їх вчинення сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Оскільки вимоги про визнання рішення про реєстрацію прав іпотекодержателя та скасування державної реєстрації прав іпотекодержателя позивач обґрунтовує недійсністю договору про передачу прав за договором забезпечення, то вони є похідними від цієї вимоги, та у зв`язку з тим, що в задоволенні такої судом відмовлено, відсутні і підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, заходи забезпечення позову необхідно скасувати.

Оскільки позивач при подачі заяви до суду була звільнена від сплати судового збору, спір вирішений не на її користь, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, про визнання недійсними в частині договору відступлення права вимоги та договору про передачу прав за договорами про забезпечення, скасування рішення нотаріуса про реєстрацію прав іпотекодержателя, скасування державної реєстрації прав іпотекодержателя відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду від 15.01.2021 (провадження № 2-3/489/10/21), скасувавши заборонену ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , розпорядження ним у будь-який спосіб (відчуження, дарування, передача в оренду, взяття на баланс чи передачу до статутного капіталу юридичних осіб, тощо) та заборону ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо передачі третім особам права вимоги (цесії чи факторингу) за основними зобов`язаннями та забезпеченням за кредитними договорами № 669-04/07 від 09.07.2007 (іпотечний договір № 1606 від 09.07.2007) та за № 1441/04-07 від 08.11.2007 (іпотечний договір № 3047 від 08.11.2007) укладеними між ОСОБА_1 та АК «Промінвестбанк».

Судові витрати віднести за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Малоподвальна,8;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 112;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Софіївська, 10А

Повний текст судового рішення складено 13.05.2021.

Суддя І.В.Коваленко