Справа № 569/4464/19 Головуючий у 1 інстанції: Бердій М. А.
Провадження № 22-ц/802/321/21 Категорія: 76 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

секретар судового засідання - Губарик К.А.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Данилова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держпраці у Рівненській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, про визнання незаконним і скасування наказу про надання відпустки, визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок, за апеляційною скаргою відповідача - Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 11 травня 2018 року він працював у відповідача слюсарем.

08 серпня 2018 року на робочому місці у робочий час з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він отримав першу групу інвалідності, потребує довготривалої та вартісної реабілітації.

У листопаді 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про видачу акта про нещасний випадок на виробництві, проте отримав відповідь про неможливість провести об`єктивне розслідування нещасного випадку невиробничого характеру.

Після його звернення до управління Держпраці у Рівненській області йому було надано акт № 22 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року та повідомлено про те, що він нібито перебував у відпустці без збереження заробітної плати з 06 серпня 2018 року по 09 серпня 2018 року.

Заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 06 серпня 2018 року він не писав, а 08 серпня 2018 року перебував на робочому місці та виконував завдання керівництва.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.120-121), просив визнати недійсним та скасувати наказ відповідача від 06 серпня 2018 року № 32-о про надання відпустки без збереження заробітної плати;

- визнати недійсним акт №22 про нещасний випадок невиробничого характеру від 10 грудня 2018 року, складений на підставі проведеного відповідачем розслідування і затверджений керівником ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» 10 грудня 2018 року;

- визнати таким, що пов`язаний з виробництвом нещасний випадок, який стався з позивачем 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти на території відповідача по вулиці Київська, 53 у м. Рівне;

- зобов`язати відповідача скласти щодо цього нещасного випадку акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ директора ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» від 06 серпня 2018 року № 32-о про надання ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати.

Визнано недійсним акт № 22 про нещасний випадок невиробничого характеру з ОСОБА_1 від 10 грудня 2018 року, складений на підставі розслідування, проведеного ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу», затверджений директором 10 грудня 2018 року.

Визнано таким, що пов`язаний з виробництвом нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 08 серпня 2018 року внаслідок падіння з висоти

на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» по вулиці Київська, 53 у місті Рівне.

Зобов`язано відповідача скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався із позивачем 08 серпня 2018 року на території ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» по вулиці Київська, 53 у місті Рівне.

Стягнуто з ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» на користь ОСОБА_1 900,48 грн. витрат за проведення експертизи та в дохід держави 3073,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач - Державний вищий навчальний заклад «Рівненський коледж економіки та бізнесу», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Справа в апеляційному порядку уже переглядалася.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу відповідача було задоволено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року скасовано з ухваленням нового судового рішення - про відмову у позові (т.1 а.с.214-217).

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року ухвалену за результатами апеляційного розгляду постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с.251-257).

За розпорядженням голови Рівненського апеляційного суду від 22.01.2021 на підставі ст.31 ЦПК України, у зв`язку із неможливістю утворити новий склад суду для розгляду цієї справи визначено її підсудність - Волинському апеляційному суду (т.1 а.с.260-262).

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 10, 14 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13 та у постанові від 08 серпня 2019 року у справі №242/5460/16-ц.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено поняття нещасного випадку. Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Судом встановлено, що з 11 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді слюсаря.

08 серпня 2018 року з позивачем стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму голови.

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги №18 від 08 серпня 2018 року позивач був доставлений в приймальне відділення Центральної міської лікарні м. Рівне із діагнозом: забійна рана тім`яної ділянки голови, гостра алкогольна інтоксикація. Виклик швидкої був здійснений сторонньою особою о 15 год. 44 хв. 08 серпня 2020 року на адресу: АДРЕСА_1 , за коледжом. У карті виїзду зазначено особу - ОСОБА_3 (т.1 а.с.18).

Проведеною на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області перевіркою встановлено, що з огляду на перебіг захворювання та отримані травми ОСОБА_4 (згідно посвідчення), який був доставлений 08 серпня 2018 року в КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради із закритою черепно-мозковою травмою, забійна рана тім`яної частини голови, гостра алкогольна інтоксикація та хворий ОСОБА_1 це одна і та ж особа (т.1 а.с.78-80).

Згідно виписного епікризу №14982 КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, ОСОБА_1 знааходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 10 серпня 2018 року по 21 вересня 2018 року. Травма отримана при невиявлених обставинах 08 серпня 2018 року, доставлений в ПДВ ЦМЛ 10 серпня 2018 року у важкому стані з переломовивихом С6-С7 хребців з забоєм спинного мозку, з порушенням функцій тазових органів (т.1 а.с.19).

У зв`язку з отриманою травмою у період з 10.08.2018 року по 03 грудня 2018 року позивач перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що вбачається з копій листків непрацездатності серії АДО №001799, серії АДН №993842, серії АДО №000842, серії АДН №993250, серії АДН №993629, серії АДН №993544. Причиною непрацездатності зазначено невиробничі травми.

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із письмовою заявою про отримання акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який трапився з ним 08 серпня 2018 року (т.1 а.с.8).

Із роз`яснень щодо розслідування невиробничого нещасного випадку, що стався із працівником коледжу ОСОБА_1 за №320/01-10/05 від 05.12.2018 наданих відповідачем слідує, що у ході розслідування були отриманні пояснення потерпілого із зазначенням умов та обставин настання події. Зі слів потерпілого ОСОБА_1 випадок травмування настав з необережності при вирішенні особистих завдань життєдіяльності. Подія сталася 08 серпня 2018 року близько 17 год. 20 хв. по вул. .Київська, 53. Після падіння потерпілому була надана медична допомога за зверненням у приймально-діагностичне відділення Центральної міської лікарні м. Рівне 08 серпня 2018 року, куди його було доставлено каретою швидкої медичної допомоги. Проте, у ході розслідування комісія встановила, що 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, а лише 10 серпня 2018 року близько 12:00 год. був доставлений швидкою з дому та госпіталізований у нейрохірургічне відділення ЦМЛ. Лікарняний лист непрацездатності наданий потерпілим від 10 серпня 2018 року. Враховуючи відсутність свідків події травмування, невідповідність показів потерпілого і з`ясованих вище обставин, комісія не вбачає можливості провести об`єктивне розслідування випадку травмування, з`ясування істинних причин, умов, обставин нещасного випадку, місця настання події травмування та стану потерпілого, що зумовив нещасний випадок (т.1 а.с.9).

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 № 270 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» відповідачем було утворено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем 08.08.2018, за висновками якого був складений акт №22 від 10 грудня 2018 року. Акт за формою Н-1 відповідач не складав, оскільки комісія не встановила, за яких обставин позивач отримав травму, та прийшла до висновку, що причиною травмування є особиста необережність позивача. Крім того, в акті зазначено, що ОСОБА_1 з 06 по 09 серпня 2018 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

18 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Держпраці у Рівненській області та Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Рівненській області із письмовою заявою про зобов`язання ДВНЗ «Рівненський коледж економіки та бізнесу» провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ним 08 серпня 2018 року, у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 та видати акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві (т.1 а.с.10-11).

Згідно листа Рівненського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Рівненській області №11-01-09-93 від 18 січня 2019 року позивачу було відмовлено у проведенні розслідування нещасного випадку на виробництві згідно Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, з посиланням на те, що нещасний випадок, який стався з позивачем є випадком невиробничого характеру і розслідується відповідно до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 (т.1 а.с.13).

Згідно довідки МСЕК серії АВ №0951699 позивачеві ОСОБА_1 з 04 грудня 2018 року встановлена І група інвалідності з причини загального захворювання (т.1 а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про відпустки», за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Із копії витягу з наказу № 32-0 від 06.08.2018 вбачається, що відповідачем на підставі заяви позивача надано йому відпустку без збереження заробітної плати з 06.08 по 09.08.2018 (т.1 а.с.14, 15).

Посилання позивача на ту обставину, що він 08.08.2018 не перебував у відпустці, оскільки заяви не писав, а в цей день за дорученням його безпосереднього керівництва виконував роботи з упорядкування території коледжу - відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 17.02.2021 позивач пояснив, що керівництво коледжу 08.08.2018 не доручало йому виконувати роботи з упорядкування території коледжу. Також ствердив, що в обідню перерву він вживав пиво.

Апеляційний суд не приймає до уваги висновок експерта №1.1-222/19 від 20.08.2019, згідно якого експертом встановлено, що рукописні записи в примірнику автобіографії ОСОБА_1 та в заяві про надання відпустки без збереження заробітної плати від 06 серпня 2018 року виконанні різними особами, оскільки для вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відпустку є встановлення відповідності підпису ОСОБА_1 на заяві про надання відпустки, а не рукописного тексту.

Крім того, експертом для порівняння було взято лише один зразок - автобіографію, без зазначення дати її написання.

Відповідно до п.п. 1.1, 1,3, 1.5, 1.8 пункту 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом МЮУ 08.10.1998 №53/5 (зі змінами та доповненнями), при проведенні почеркознавчої експертизи 1.1) об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань; 1.3.) для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації; 1.5.) вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням; 1.8.) як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

У суді апеляційної інстанції сторона позивача не надала належної кількості зразків вільних підписів, наближених по часу виготовлення до дати написання заяви - 06.08.2018, у зв`язку із чим почеркознавчу експертизу щодо належності позивачу, чи іншій особі підпису на заяві про надання відпустки провести неможливо.

Цим самим, у порушення вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України позивач не довів тієї обставини, що станом на 08.08.2018 він не перебував у відпустці.

З урахуванням наведеного відсутні підстави вважати, що нещасний випадок, який стався з позивачем 08.08.2018 є пов`язаний із виробництвом.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги судовий збір підлягає компенсації йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача - Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держпраці у Рівненській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, про визнання незаконним і скасування наказу про надання відпустки, визнання недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт про нещасний випадок - відмовити.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4610 (чотири тисячі шістсот десять) грн. 40 коп. компенсувати Державному вищому навчальному закладу «Рівненський коледж економіки та бізнесу» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді