Справа № 430/64/21
Провадження № 2/430/40/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря Романової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньотеплівської територіальної громади в особі Нижньотеплівської сільської ради Щастинського району Луганської області; третя особа - Станично-Луганська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Нижньотеплівської територіальної громади в особі Нижньотеплівської сільської ради Щастинського району Луганської області; третя особа - Станично-Луганська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2014 року. Факт родинних відносин позивач підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 09.09.1978 року , копія якого була додана до позову; свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 10.12.1954 року, відповідно до якого матір`ю позивача є ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0127 площею 3,9236 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, наданої на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області № 36 від 30 травня 2000 року, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 033088, виданого 27 березня 2004 року. Оригінал цього державного акту був втрачений і звісно не може бути відновлений з причини смерті власника, та з тої причини, що державні акти про право власності на земельну ділянку вже не видаються та до них не вносяться зміни з 2013 року після набрання чинності наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року № 537 «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Держкомзему від 22 червня 2009 року № 325 та від 30 серпня 2010 року № 631».

Позивач зазначає, спадкоємці, які є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні.

01 грудня 2020 року позивач звернулась до Станично-Луганської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зазначену земельну ділянку, проте нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що «спадкоємцем ОСОБА_1 не надано оригінал документа, який підтверджує право власності померлої на зазначену земельну ділянку».

У зв`язку з викладеним та неможливістю досудового врегулювання спору позивач звернулась до суду з проханням постановити у справі рішення, яким визнати право власності за позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0127 площею 3,9236 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Нижньотеплівської сільської ради Станично- Луганського району Луганської області, наданої на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області № 36 від 30 травня 2000 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення.

Представник третьої особи Станично-Луганської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав суду копію спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2014 року.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 09.09.1978 року , а також свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 10.12.1954 року, відповідно до якого матір`ю позивача є ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0127 площею 3,9236 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, наданої на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області № 36 від 30 травня 2000 року, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 033088, виданого 27 березня 2004 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач 01 грудня 2020 року звернулась до Станично-Луганської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зазначену земельну ділянку, проте нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що «спадкоємцем ОСОБА_1 не надано оригінал документа, який підтверджує право власності померлої на зазначену земельну ділянку». Однак позивач не може надати оригінал державного акту на право приватної власності на землю, оскільки він був втрачений і не може бути відновлений з причини смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи, копії якої були надані суду, вбачається, що єдиною перешкодою в отриманні свідоцтва про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0127 площею 3,9236 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, наданої на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області № 36 від 30 травня 2000 року, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛГ № 033088, виданого 27 березня 2004 року після померлої ОСОБА_7 є втрата оригіналу вищезазначеного акту на право влсаності на земельну ділянку та неможливість отримання дублікату оригіналу з причини смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_3 .

До позовної заяви позивачем додані належні та допустимі письмові докази, які, на думку суду, підтверджують законність права власності померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку, яке було зареєстровано у встановленому законом порядку, а відтак у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, крім того визнані відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нижньотеплівської територіальної громади в особі Нижньотеплівської сільської ради Щастинського району Луганської області; третя особа - Станично-Луганська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0127 площею 3,9236 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з місцезнаходженням на території Нижньотеплівської сільської ради Станично- Луганського району Луганської області, наданої на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів Станично-Луганського району Луганської області № 36 від 30 травня 2000 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Станично-Луганський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Попова