Справа № 643/5773/19
Провадження № 2/643/288/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Петрової О.С.,

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ковальової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" про внесення змін у трудову книжку та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача внести зміни в записи в трудовій книжці відповідно до фактично виконуваній роботі за період з 30.01.1980 р. по 01.04.1982 р. слюсарем- ремонтником в гарячих ділянках робіт в цехах №33 та №34. Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20 тисяч гривень.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.07.1976 року він влаштувався на роботу до відповідача токарем 2 розряду цех №15 (механічний). 30.01.1980 р. його переведено до цеху №33 (гальванічний), у відповідності з наказом (розпорядженням) №21 від 19.11.1981 року, де позивач працював на роботах зі шкідливими умовами праці. Після цього він був переведений до цеху №34 (термічний) з 21.11.1981р. - теж на роботі зі шкідливими умовами праці. Працював в ремонтній бригаді, при цьому виконував роботи з ремонту устаткування: ремонт піскоструйних агрегатів, заміну зношених деталей, ремонт галтовочних барабанів ванн вінілпластикових, виготовлення та встановлення вентиляційних пристроїв, ремонт ковальських молотів, нагрівальних печей в термічному цеху. Оплату праці йому встановлено відповідно до цих умов, тобто по гарячій сітці, про що було записано в індивідуальній картці. Але при цьому у трудовій книжці залишено назву професії «токар», що протирічить закону. Про це він дізнався коли почав оформлювати пенсію за віком зі Списком №2 «Производств, цехов, профессий и должностей на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», коли Пенсійний фонд відмовив позивачу зарахувати до пільгового стажу період робота з 30.01.80 р. по 01.04.82 р. (два роки 10 місяців), що позбавило його можливості вийти на пенсію раніше. Зазначив, що фактично з 30.01.80 р. він працював в ремонтній бригаді на гарячих ділянках. Згідно даним відповідача йому оплачено за цю роботу в підвищеному розмірі по гарячій сітці. Підтвердженням цього є документи: накази-розпорядження №21 від 19.11.1981р., №142 від 01.04.1982 р., №7 від 2.12.1982 р., лист відповідача від 15.01.2018 р. №250-04/03, лист відповідача від 29.12.2017 р. №250-04/175, лист відповідача від 22.02.2018 р. №250-04/25, лист відповідача від 11.10.2017 р. №250- 04/130. Вказав, що діями відповідача йому нанесено моральну шкоду, яку він оцінює в 20 тисяч гривень.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала у задоволенні позовних вимог, про що зазначила у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що як вбачається із копій долучених документів, зараховувався та в подальшому переводився позивач на посаду токаря, про що повідомлявся згідно вимог трудового законодавства, під особистий підпис. Переведення на посаду токаря в інші структурні підрозділи (цеха) в межах підприємства здійснювалося на підставі особистих заяв позивача. ОСОБА_1 працював на Харківському машинобудівному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського ( нині ДП «ХМЗ «ФЕД» у період з 26.07.1976 року по 13.06.1984 року. Згідно записів у трудовій книжці, позивач перебував: з 26.07.1976 року на посаді токаря 2 розряду цеху 15;з 01.05.1977 року на посаді токаря 3 розряду цеху 17;з 30.01.1980 року на посаді токаря 3 розряду цеху 33 (гальванічний);з 23.11.1981 року на посаді токаря 5 розряду цеху 34 (термічний);з 03.12.1982 року токарем 4 розряду цеху 13 (механічний).13.06.1984 року ОСОБА_1 звільнений з посади токаря 4 розряду цеху 13 згідно ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням. Записи у трудовій книжці ОСОБА_1 внесено у відповідності з чинним на час внесення цих записів, законодавством, зокрема, ст.48 КЗпП України, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16 листопада 1973 р. № 529 "Про трудові книжки робітників і службовців" (ЗП УРСР, 1973 р., № 11, ст. 88). Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затв. постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162. З наказами та записами у трудовій книжки позивач був ознайомлений і зауважень або претензій не мав, записи повністю відповідали оригіналам - наказів, про що свідчать підписи позивача на заявах. З трудової книжки НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_1 вбачається, що позивач працював на посаді «токар» в період з 30.01.1980 року з 03.12.1982 року у гальванічному, термічному та механічному цехах.Посада «токар» не міститься в Списках №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою КМ України від 11.03.1994 року № 162, постановою КМ України від 16.01.2003 року № 36, Постановою КМ України від 24.06.2016 року З 461. На численні звернення позивача, дирекцією ДП «ХМЗ «ФЕД» надавалися відповіді щодо відсутності підстав для видачі довідки, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній ( зокрема, лист № 250 - 08/242 від 06.09.2018 р.; лист від 17.08.2017 року з додатками: копіями особових рахунків ОСОБА_1 ; лист № 250 -04/03 від 15.01.2018 року; лист № 250 - 08/61 від 23.03.2018 року; лист № 250 - 04/25 від 22.02.2018 року; лист № 250 - 04/23 від 27.03.2017 року; лист № 250- 08/11 від 01.02.2017 року; лист № 250- 04/130 від 11.10.2017 року). За період часу роботи позивача в гальванічному, термічному, механічному цехах атестація робочих місць за посадою «токар» не проводилась, тому виправлення або внесення відповідного запису до трудової книжки позивача, чи надання відповідної довідки для управління Пенсійного фонду на підставі документів за результатами атестації робочих місць унеможливлено. Про записи у трудовій книжці НОМЕР_2 під номерами 6,7,8,9,10 про прийняття токарем певного розряду у певний цех та наступні переведення токарем більш високого розряду позивачу було відомо з моменту ознайомлення з Записом про прийняття на роботу № 95 від 22 січня 1980 року, наказу № 21 від 19 листопада 1981 року; наказу № 7 від 02 грудня 1982 року, наказу № 142 від 01.04.1982 року. При ознайомленні з цими наказами позивач був згодний з внесенням записів до трудової книжки, перебуваючи у трудових правовідносинах, як працівник підприємства, у встановленому законом порядку і терміни шляхом звернення до комісії з трудових спорів у передбачений законом тримісячний термін з оспорюванням записів не звертався. Після звільнення і отримання трудової книжки 13.06.1984 року позивач також не висловлював зауважень і не оспорював записи у трудовій книжці.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на Харківському машинобудівному заводі ім. Ф.Е. Дзержинського (нині ДП «ХМЗ «ФЕД») у період з 26.07.1976 року по 13.06.1984 року.

Згідно записів у трудовій книжці, позивач перебував: з 26.07.1976 року на посаді токаря 2 розряду цеху 15;з 01.05.1977 року на посаді токаря 3 розряду цеху 17;з 30.01.1980 року на посаді токаря 3 розряду цеху 33 (гальванічний);з 23.11.1981 року на посаді токаря 5 розряду цеху 34 (термічний);з 03.12.1982 року токарем 4 розряду цеху 13 (механічний).

13.06.1984 року ОСОБА_1 звільнений з посади токаря 4 розряду цеху 13 згідно ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням.

У особовій картці від 28.01.1980р. зазначено, що ОСОБА_3 має професію (спеціальність) токаря.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 17.11.1981 р., в якій він просить перевести його з 33 цеху до 34 цеху за спеціальністю токаря.

Згідно службової записки №210-13/281 від 05.09.2018 співробітники працюючі по професії « ОСОБА_4 » в період 1980-1982р.р. у 33 та 34 цехах входили у склад групи по ремонту обладнання. Професія «Токар» в даних підрозділах відносилась до допоміжного виробництва та не приймала безпосередньої участі у виробничому циклі. Постійний технологічний процес на роботи по ремонту обладнання не передбачений, оскільки виконуючі роботи не приймали участь у виробничому процесі.

У судовому засіданні зазначено представником відповідача та не заперечувалось ОСОБА_1 , що останній ремонтував обладнання та не приймав участі у виробництві деталей тощо.

У відповіді ДП ХМЗ «ФЕД» №250-08/90 від 10.05.2018 зазначено, що ОСОБА_1 працював токарем 33 та 34 цехів. У переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад та показчиків, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 професія токаря відсутня.

Держава гарантує право на пільгове пенсійне забезпечення працівникам, які працюють на роботах, пов`язаних із негативним впливом на здоров`я шкідливих виробничих факторів. Специфіка пільгового пенсійного забезпечення даної категорії громадян пов`язана із особливими умовами, характером та тривалістю спеціального трудового стажу, що дає їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що на пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». За змістом статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті на повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи у чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Посада «токар» не міститься в Списках №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач був обізнаний, що він працював на посаді «токаря», його посилання на докази, наявні в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14.05.2021.

Суддя І.Д. Мельникова