справа №619/599/21
провадження №2/619/544/21
12 травня 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», Українського бюро кредитних історій про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», Українського бюро кредитних історій про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії.
Від представника позивача- адвоката Мироненка С.С. надійшла заява про відмову від позову та стягнення з відповідачів судових витрат.
Після пред`явлення позову відповідачем ТОВ «Інстафінанс» було задоволено вимоги позивача ОСОБА_1 та визнано договір кредитної лінії від 02.12.2020 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ТОВ «ІНСТАФІНАНС» шахрайським.
Відповідачем ТОВ «Українське бюро кредитних історій» після пред`явлення позову було задоволено вимоги позивача ОСОБА_1 та виключено відомості з ТОВ «УБКІ» про грошове зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором ID3056222 від 02.12.2020 року.
Просить заяву про зменшення позовних вимог залишити без розгляду, закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 у зв`язку із задоволенням відповідачами вимог ОСОБА_1 після пред`явлення позову, відмовою позивача від позову, стягнути в рівних частинах з відповідачів судові витрати
У судове засідання сторони не з`явились, згідно заяв просили справу розглядати без їх участі, що суд вважає за можливе.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно ч.ч.1-3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Пунктом 4 ч.1, ч.ч 2,3 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Таким чином, враховуючи обізнаність позивача про наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову за наведеними у заяві підставами, а саме визнанням відповідачами позову, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність прийняття відмови позивача від позову у зв`язку з вирішенням спору у добровільному порядку.
Положення статті 141 ЦПК України передбачають порядок розподілу судових витрат між сторонами в залежності від результату розгляду справи по суті.
Порядок розподілу витрат в разі відмови позивача від позову передбачений ст.142 ЦПК України.
У відповідності до ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Таким чином, підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів.
Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Мироненком С.С. 22.01.2021 укладено договір про надання правової допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем на підтвердження понесених судових витрат надано суду додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 28.01.2021, відповідно до якого адвокат Мироненко С.С. надав ОСОБА_1 правові послуги на суму 4000.00 грн.
Відповідно до прибуткового касового ордеру № 32 від 28.01.2021 адвокатом Мироненком С.С. отримано від ОСОБА_1 суму 4000,00 грн.
Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133,137,141, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву про зменшення позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без розгляду.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», Українського бюро кредитних історій про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із задоволенням відповідачами вимог ОСОБА_1 після пред`явлення позову, у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 17.05.2021.

Суддя Л. К. Калмикова