Справа № 569/7773/21
УХВАЛА

07 травня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника заявника - адвоката Хильчук К.Ю.

державного виконавця - Карпинської А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Карпинської Аліни Юріївни Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) ,-

в с т а н о в и в:

16 квітня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни, яка подана через представника адвоката Хильчук Катерину Юріївну.

Просила поновити строк на оскарження рішення, дії (бездіяльності) старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни, яка полягає у неправомірній відмові прийняти до виконання ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову. Розгляд скарги провести за її відсутності. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни щодо складання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021. Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021. Зобов`язати старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинську Аліну Юріївну прийняти до примусового виконання ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову та відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року вказану вище скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 07.05.2021 року на 09 год. 30 хв. з повідомленням сторін.

В судовому засіданні з розгляду скарги представник ОСОБА_1 адвокат Хильчук Катерина Юріївна скаргу підтримала повністю та просила її задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що 11 березня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про примусове виконання рішення, в якій остання просила орган державної виконавчої служби прийняти до примусового виконання ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову. Вказаною ухвалою частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 в межах суми позову 5000 дол. США, що становить 141850 гривень. Разом із ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову, заявником також додано до заяви при її примусове виконання іншу ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2021 року у цій же справі № 569/17139/20, якою виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 23 жовтня 2020 року, а саме зазначено відомості про учасників справи: Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Однак, попри це, 16 березня 2021 року старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Карпинська Аліна Юріївна склала повідомлення № 49782 від 16.03.2021р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, мотивуючи його тим, що ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову не відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не містить відомостей про стягувача та боржника.

Після отримання ОСОБА_1 вказаного вище повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, нею подано заяву до Рівненського міського суду Рівненської області про роз`яснення судового рішення (ухвали), в якій вона просила суд роз`яснити, хто є стягувачем та боржником за ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі № 569/17139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Однак, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року у справі № 569/17139/20 в задоволенні вказаної вище заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено. Суд зазначив, що ухвала Рівненського міського суду від 23.10.2020 року є зрозумілою та не підлягає роз`ясненню. Вказане зумовило звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, який склав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021р.

Представник суб`єкта оскарження старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Карпинська Аліна Юріївна скаргу не визнала. Просила відмовити у її задоволенні. Пояснила, що при складанні оскаржуваного повідомлення керувалася статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить вимоги щодо форми та змісту виконавчого документу, а також ч.3 ст.431 ЦПК України, відповідно до якої виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Вказала, що відповідно до п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи. Якщо таких відомостей в ухвалі суду про забезпечення позову немає, то вона не відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Оскільки ніде по тексту ухвали Рівненського міського суду від 23.10.2020 року у справі № 569/17139/20 немає слів «стягувач» та «боржник», то це й унеможливило її прийняття до примусового виконання. Зазначала, що оскаржуване повідомлення № 49782 від 16.03.2021р. є законним, як і її правомірні дії щодо складання та видачі цього повідомлення.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 в межах суми позову 5000 дол. США, що становить 141850 гривень.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.02.2021 року у справі № 569/17139/20 виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 23.10.2020 року, а саме зазначено відомості про учасників справи (п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України): Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Вказана вище ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 22.02.2021 року у справі № 569/17139/20 про виправлення описки у судовому рішенні набрала законної сили 10 березня 2021 року. Після набрання нею законної сили, ОСОБА_1 пред`явила одразу обидві ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову та від 22 лютого 2021 року про виправлення описки у судовому рішенні до примусового виконання в Рівненський міський відділ ДВС ЗМУЮ (м. Львів).

Однак, старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Карпинська Аліна Юріївна склала повідомлення № 49782 від 16.03.2021р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначила про невідповідність ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, через відсутність інформації про стягувача та боржника.

Вказане вище повідомлення старшого державного виконавця направлене ОСОБА_1 17.03.2021р. рекомендованим листом (номер поштового відправлення 770), який вручений їй під розписку 22.03.2021р., що підтверджується відстеженням пересилання поштового відправлення на офіційному веб-сайті Укрпошта.

Після отримання ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021р., 26.03.2021р. нею подано до суду заву про роз`яснення судового рішення (ухвали). У поданій заяві від 26.03.2021р. ОСОБА_1 просила суд роз`яснити, що за ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі № 569/17139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, стягувачем є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), боржником є ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ). Зазначити, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі № 569/17139/20 забезпечено позов на користь позивача по справі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в межах суми позову 5000 (п`ять тисяч) Доларів США, що становить 141 850 (сто сорок одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року у справі № 569/17139/20 в задоволенні вказаної вище заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено. Суд зазначив, що текст ухвали суду від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі № 569/17139/20 не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття. Ухвалою від 22.02.2021 року виправлено описку допущену в ухвалі суду від 23.10.2020 року у цивільній справі № 569/17139/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, а саме зазначено учасників справи: Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Глава 9 ЦПК України не передбачає таких понять, як «стягувач» чи «боржник». На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що ухвала Рівненського міського суду від 23.10.2020 року є зрозумілою та не підлягає роз`ясненню.

При розгляді даної скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, суд погоджується із висновками суду, викладеними в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року у справі № 569/17139/20, якою відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, та констатує, що складене державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021 носить виражені ознаки надмірного формалізму.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. За пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція).

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За умовами пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За умовами частини 1 статті 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є одним із видів судового рішення, а тому підлягає до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Вимоги щодо форми та змісту ухвали суду, що викладається окремим документом, визначені у статті 260 ЦПК України, серед яких, зокрема такі: 1) вступна частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описова частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивна частина із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження. Ухвала, постановлена відповідно до статей 460, 479 та 487 цього Кодексу, також повинна відповідати вимогам, що містяться у зазначених статтях. Інших вимог щодо форми та змісту ухвали суду не встановлено. Глава 9 «Судові рішення» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України не містить понять «стягувач» та «боржник».

Суд звертає увагу на те, що прийнята Рівненським міським судом Рівненської області ухвала від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми та змісту, а такі поняття як «стягувач» та «боржник» з`являються уже на завершальній стадії судового провадження і примусового виконання рішень суду, яка відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» називається виконавчим провадженням. Відповідно, на цьому етапі позивач стає стягувачем, а відповідач боржником, що є загальновідомою обставиною для органу державної виконавчої служби та не потребує уточнюючих судом роз`яснень.

Більше того, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2021 року у справі № 569/17139/20 про виправлення описки у судовому рішенні, виправлено описку, допущену в ухвалі суду по даній справі від 23 жовтня 2020 року, а саме зазначено відомості про учасників справи: Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Вказана ухвала також пред`являлася до органу державної виконавчої служби одночасно разом із ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 про забезпечення позову. Як вбачається із супровідного листа Рівненського міського відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) від 16.03.2021 № 49782, разом із повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу, яке винесене при примусовому виконанні ухвали № 569/17139/20 від 23.10.2020, що видав Рівненський міський суд Рівненської області, ОСОБА_1 повернуті обидві ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову та від 22 лютого 2021 року про вправлення описки у судовому рішенні.

А тому, державний виконавець при складанні та видачі оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу № 49782 від 16.03.2021р. безпідставно вважав, що ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову не відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, оскільки відомості про учасників справи, їхні адреси, дати народження, реєстраційні номери облікової картки платника податків зазначені в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2021 року, яка є невід`ємною частиною ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року про забезпечення позову.

Крім цього, суд звертає увагу і на те, що ні ЦПК України, ні Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, не передбачено видачу судами виконавчих листів у вигляді окремого документу саме за ухвалами суду про забезпечення позову.

Натомість, як слідує з оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу № 49782 від 16.03.2021р., державний виконавець ототожнив виконавчий лист та вимоги щодо його форми та змісту із ухвалою суду про забезпечення позову та вимогами щодо її форми та змісту, які є відмінними від тих, що встановлені саме до виконавчих листів, які видаються судами.

Також суд наголошує, що своїми діями державний виконавець сам же вказує на їх протиправність, оскільки складений ним документ має назву «Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання», з чого слідує, що державному виконавцю було відомо, хто є стягувачем, а хто є боржником. За повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу № 49782 від 16.03.2021р. ухвали Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/17139/20 від 23.10.2020 та від 22.02.2021р. поверталися саме позивачу ОСОБА_1 , а не відповідачу ОСОБА_2 .

Крім цього, суд звертає увагу, що на підтвердження розбіжностей в роботі відділу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), представником ОСОБА_1 адвокатом Хильчук Катериною Юріївною надано суду для порівняння іншу ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року у справі № 569/2569/20 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87746965), яка, попри відсутність по тексту ухвали слів «стягувач» та «боржник», була прийнята органом державної виконавчої служби до примусового виконання, про що старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Клімкович Яною Йосипівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2020 (ВП № 61372063).

Тож, з одних і тих самих ухвал про забезпечення позову державні виконавці Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) приймають протилежні за змістом рішення, що вказує на відсутність єдиної практики органу державної виконавчої служби і нехтування ним принципу обов`язковості судового рішення.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності достовірно встановлені судом докази, положення діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

У зв`язку із наведеним, вірним способом усунути допущені порушення та поновити порушене право стягувача ОСОБА_1 є зобов`язання судом державного виконавця прийняти до примусового виконання ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі 569/17139/20 про забезпечення позову, яка, відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, є виконавчим документом, та відкрити виконавче провадження.

Враховуючи наявність доказів поважності причини пропуску стягувачем строку для подання скарги, суд вважає необхідним поновити пропущений строк для подання скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353,354,355, 447-452 ЦПК України, суд , -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Карпинської Аліни Юріївни Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), задовольнити. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 49782 від 16.03.2021 згідно повідомлення від 16.03.2021 року. Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинської Аліни Юріївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2021 р. за вих. № 49782. Зобов`язати старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинську Аліну Юріївну прийняти до примусового виконання ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року у справі № 569/17139/20 з урахуванням ухвали Рівненського міськогосуду від 22.02.2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (справа № 569/ 17139/20)про забезпечення позову та відкрити виконавче провадження. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас