Справа № 415/2042/18
Провадження № 2/415/42/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.10.2015 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18851,93 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладений Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другой сторони де запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.03.2018 року має заборгованість 31797,37 грн., яка складається з наступного: 14872,32 грн. заборгованість за кредитом; 4637,84 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10708,02 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1579,19 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2015 року у розмірі 31797,37 грн. та судові витрати у сумі 1762,00 грн..

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

25.02.2019 року ухвалою суду прийнято справу № 415/2042/18 до свого провадження.

22.06.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно з ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів,визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 02.12.2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень КМУ», місто Лисичанськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок є безпідставним та не може бути прийнятий, як належний доказ.

04.12.2018 року та 29.12.2018 року позивач надав відповідь на відзив де зазначив, що банком на виконання вимог ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» буде розглянуте питання про скасування частини нарахованої заборгованості, та у разі потреби подано уточнюючу позовну заяву. Просили задовольнити позов в повному обсязі.

10.11.2020 року позивач надав клопотання про долучення письмових доказів до справи.

19.03.2021 року відповідач надала письмові пояснення, де зазначила, що вона перебуває у хворобливому стані, погано пересувається, до суду прибути не має можливості та просила слухати справу без її участі.

Позовні вимоги не визнає, оскільки Позивач в незаконний спосіб здійснив нарахування боргу.

Так Позивач в своїй відповіді на відзив посилається на підставу законності своїх позовних вимог на правила та умови надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 р. шляхом підписання анкети-заявки від 16.09.2011 р.

З цього приводу відповідач зазначає, що анкета-заявка жодним чином не доводить про обізнаність та доведення до відома Відповідача відомостей про суттєві умови кредиту. По-друге, достовірно неможливо встановити чи дійсно на день складання анкети-заяви, Відповідачу були доведені саме ті умови та правила надання банківських послуг. До того ж надані суду копії відповідних правил надання банківських послуг не мають дати ні складання правил ні підпису цих правил, ні погодження цих правил, ні номеру реєстрації цих правил, що в свою чергу вказує на невідповідність та недоведеність факту того, що саме такий зміст умов та правил існував на день отримання Відповідачем кредитних коштів, а також не доводить, що саме ці правила та саме ці відомості буди надані Відповідачу.

Вищезазначені обставини прямо порушують права споживача Відповідача, щодо надання повної та достовірної інформації про надані послуги та порядок користування кредитними коштами.

Позивач зловживаючи своїм процесуальним правом наддає суду недостовірні відомості щодо порядку обліку та обслуговування рахунку Відповідача на який він отримував кредитні кошти.

Відповідач також зазначає і про ті обставини, що Позивач в порушення законодавства України нараховувати Відповідачу штрафні санкції на суму боргу Відповідача. Згідно зст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафи на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять(провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Такий перелік населених пунктів, був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-у від 30.10.2014 р.. яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач.

Таким чином Відповідач зазначає, що йому в належний спосіб не було доведено його обов`язки та не були доведені правила отримання та користування кредитом, що вказує на неукладеність договору, оскільки сторони договору не досягли згоди за суттєвими умовами цього договору

Умови кредитного договору, щодо його платності є дуже не чіткими та такими, що вводять до плутанини в його розумінні, наслідком чого є введення людини в оману, так як зміст заяви містить одне положення, а на практиці Відповідач вимагає здійснити виконання зобов`язань зовсім в іншому порядку. Відповідач навмисне приховав від Позивача суттєві положення нарахування процентів за користування коштами, що в свою чергу, призвело до заборгованості по сплаті кредитних договору.

Таким чином Відповідач позов не визнає, просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в прохальній частині позову просив розглядати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала відзив на позовну заяву, письмові пояснення, де обґрунтувала причини за яких заперечувала проти задоволення позову. Просила застосувати строки позовної давності. Просила суд слухати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.10.2015 року укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з метою створення умов для виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором 1 від 02.11.2010р. Зменшено за договором 1, а саме відсотки на 654,45 грн., комісію на 5,24 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 919,50 грн. заборгованість за договором складає 20051,94 грн., дата погашення заборгованості 31.10.2018 р. (п.1.1.1-1.1.3).

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди банк надає відповідачу кредит в сумі 13851,94 грн. на строк 12 місяців з 07.10.2015 по 31.10.2018 зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 1.56 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 653,46 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди при порушенні строків погашення заборгованості штраф в розмірі 1579,19 грн.

Відповідно до п. 2.6 Генеральної угоди все майно відповідача є предметом застави.

Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди при порушенні відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості, він сплачує банку пеню, розмір якої встановлено Умовами та правилами за кожний день прострочки.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.10.2015 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 14.03.2018 року становить 31797,37 грн.

Згідно з довідкою, наданою АТ КБ «ПриватБанк» щодо надання кредитних карток ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 дата відкриття 18.08.2014 термін дії 08/18.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 07.10.2015 року кредитний ліміт 18851,94 грн., 06.04.2020 кредитний ліміт 0,00 грн., 07.04.2020 0,00 грн.

Мотивувальна частина

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з заявою позичальника від 08 листопада 2007 року, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно з витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», то вони не містять підпису відповідача, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором б/н від 07.10.2015 року.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розміру і порядку мають здійснюватися нарахування платежів.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України , у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14435 цс 18) викладено правову позицію про те, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією в сумі 10708,02 гривень, штрафу 1579,19 грн. відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження №1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Згідно з положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Лисичанськ, Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з повідомлення Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області від 16.04.2018 року, ОСОБА_1 , зареєстрована з адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції, оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

Враховуючи викладене, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 зазначених пені, комісії та штрафів не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.10.2015 року, а також згідно з випискою по картковому рахунку, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був здійснений відповідачем 22.07.2016 року.

Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 26.03.2018 року до спливу строку позовної давності.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 14872,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту, оскільки в добровільному порядку відповідачем вони АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Отже, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №PROM6BFPPH від 16.03.2018 року про сплату судового збору в сумі 1762,00 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 824,09 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2015 року в сумі 14872 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят два) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 824 (вісімсот двадцять чотири) грн. 09 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження за адресою: буд. 1Д, вул. Грушевського, м. Київ, 01001, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА