Справа № 509/3140/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника боржника, адвоката Борздих К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь клопотання ОСОБА_1 про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_1 подане її представником адвокатом Бессарабою П.А. до відповідача (боржника) ОСОБА_2 про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, в порядку ст. ст. 462, 464 ЦПК України.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явились. Про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Причини своєї неявки у призначене судове засідання не повідомили.

Представник боржника в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення даного клопотання.

Дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши всі подані сторонами по справі докази, суд прийшов до висновку, що заявлені в клопотанні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Заявник звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із клопотанням про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, а саме Постанови Кепезського районного суду міста Гянджа Республіки Азербайджан, який є судовим органом у цивільних, кримінальних та інших справах загальної юрисдикції у цивільній справі № 2(043) - 720/2018 від 09 квітня 2018 року.

Як вбачається з наданої заявником копії Постанови Кепезського районного суду міста Гянджа Республіки Азербайджан, у цивільній справі № 2(043) - 720/2018 від 09 квітня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі, а саме:

1.Шлюб, зареєстрований 25 березня 1998 року Капязском районному відділі реєстрації міста Ганджа (актовий запис № 113) між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвати.

2.Після розірвання шлюбу між сторонами, народжену від спільного шлюбу сторін 07 січня 2012 року ОСОБА_3 залишити з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

3.Народжену у сторін від спільного шлюбу ОСОБА_3 забрати у відповідача ОСОБА_2 , передати позивачці ОСОБА_1 .

4.Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 щомісячні аліменти в стабільній грошовій сумі в розмірі 100,0 манат (що становить на день подання відповідного клопотання згідно курсу Національного Банку України станом на 01.07.2018 року - еквівалент 1548.68 грн.) для утримання народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , від спільного у сторін шлюбу, ОСОБА_3 - до її повноліття.

5.Стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 щомісячних аліментів в стабільній грошовій сумі в розмірі 100,0 манат (що становить на день подання відповідного клопотання згідно курсу Національного Банку України станом на 01.07.2018 року - еквівалент 1548,68 грн.) для утримання народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , від спільного у сторін шлюбу, ОСОБА_3 дня вилучення її у відповідача і передачею позивачці ОСОБА_1 .

6.Державне мито в розмірі 20 манатів, сплачене в якості судового внеску встановити позивачці ОСОБА_1 .

Представник боржника заперечував проти задоволення даного клопотання оскільки, він вважає відповідне рішення суду незаконним, однобічним та таким, що суперечить інтересам дитини.

Окрім того, за думкою сторони боржника, викладене в даному рішенні суду не відповідає дійсності, оскільки з моменту народження і до розгляду даної справи дитина мешкає з ним. Знаходиться на повному його утриманні. Тільки від батька отримує піклування, виховання, догляд та турботу.

В обґрунтування своєї позиції Адвокат Борздих К.В. надав копію Судового Наказу Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/4452/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Окрім того, стороною Боржника була надана Довідка № 8182 від 29 березня 2018 року Овідіопольського районного відділу виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області. Згідно даної Довідки, на підставі виданого судового наказу було відкрите виконавче провадження, та станом на 29 березня 2018 року боржник ( ОСОБА_1 ) аліменти не сплачував.

Боржник вважає, що окремої уваги суду заслуговує і той факт, що він був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні Кепезського районного суду міста Гянджа Республіки Азербайджан, а отже фактично, був позбавлений доступу до правосуддя.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобов`язує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Стаття 462 ЦПК України визначає «Умови визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню». Частина 1 цієї ж статті, визначає те, що «Рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності».

Під час судового розгляду було встановлено те, що 02 березня 2007 року Київським районним судом міста Одеси, по справі № 2-2820/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу, було ухвалене рішення суду. Згідно з вищевказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та шлюб між сторонами розірвано.

Оскільки, за ствердженням представника заявника, раніше їй не було відомо про дане рішення 03 вересня 2018 року на вказане рішення суду була подана апеляційна скарга до Апеляційного Суду Одеської області.

З огляду на це, ОСОБА_4 було заявлено клопотання про зупинення провадження у цивільній справі № 509/3140/18 про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню до вирішення справи Апеляційним судом Одеської області.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З огляду на це, 03 жовтня 2018 року своєю Ухвалою, Овідіопольський районний суд Одеської області задовольнив клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 509/3140/18.

04 грудня 2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2007 року по справі № 2-2820/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Ухвала суду набрала законної сили.

Перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, міститься в ст. 468 ЦПК України. Зокрема в ч. 4 вищевказаної статті ЦПК України вказано: «якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді»

Таким чином, спір між сторонами даної цивільної справи вже був вирішений в Судах України (стосовно розірвання шлюбу у 2007 році та стягнення аліментів на дитину у 2017 році).

Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Суд дає оцінку як у купі, так і окремо всім наявним в матеріалах справи доказам.

З огляду на все вищевикладене Суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання рішення іноземного суду, в повному обсязі.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись.ст. ст.15, 16 ЦК України; ст. ст. 124, 129 Конституції України; ст. ст. 76, 81, 251, 462, 463, 464, 465, 466, 467 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про визнання і виконання рішення іноземного суду, поданого до ОСОБА_2 , відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційноого суду у 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Бочаров А.І.