Справа №519/324/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

21.04.2021 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Гнатюк Л.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , до Фонду комунального майна Южненської міської ради про скасування розпорядження органу приватизації, визнання свідоцтва про право власності недійсним, за участю третіх осіб - орган опіки та піклування Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2000 році ОСОБА_1 рішенням №52 Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області надано право піклування над тіткою ОСОБА_2 , оскільки остання в свою чергу потребує сторонньої допомоги. В 1996 році позивач одружився з ОСОБА_3 . Спільне життя не склалося, на підставі рішення Южного міського суду Одеської області Одеської області від 13.11.2013 шлюб розірваний. Позивачу та його тітці ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Южненської міської ради про видачу ордерів громадянам - мешканцям с. Старі Біляри, які отримують житло у м. Южному від 13.11.2003 за №859, був виданий ордер на житлове приміщення №839 Серії АБ від 28.01.2004 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 28,28 кв.м. загальною площею 50,36 кв.м., яка складається з двох кімнат у ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вони 10.09.2004 зареєструвалися за вищезазначеною адресою. Однак в приватизації квартири, яка проведена в квітні 2007 року ОСОБА_2 участі не приймала, оскільки 01.12.2006 на підставі заяви була знята з реєстраційного обліку. Відповідно до розпорядження про приватизацію житлового фонду Южненської міської територіальної громади за № 4455 від 29.01.2007, та свідоцтва про право власності Серії НОМЕР_1 від 08.02.2007, які видав Фонд комунального майна Южненської міської ради позивачу та ОСОБА_3 належить вказана квартира у рівних частках. 13.06.2007 ОСОБА_2 знову ж була зареєстрована за даною адресою на підставі договору найму житлового приміщення, який був укладений між позивачем, ОСОБА_3 , з однієї сторони та ОСОБА_4 , з іншої. На теперішній час за даною адресою зареєстрованими є: позивач, ОСОБА_3 та тітка ОСОБА_2 . Відповідно до технічного паспорту вищезазначена квартира складається з 2-х житлових кімнат площею 28,28 кв.м., кухні площею 7,23 кв.м., вбиральні площею 1,36 кв.м., ванної кімнати Площею 2,76 кв.м., коридору площею 9,11 кв.м., лоджії площею 1,62 кв.м., загальною площею 50,36 кв.м. В кімнаті житловою площею 11,16 кв.м. проживає тітка ОСОБА_2 , яка була вселена в квартиру на підставі ордеру, в іншій кімнаті площею 17,12 кв.м. проживає позивач. 05.12.2016 ОСОБА_3 звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. 24.05.2017 ОСОБА_3 через свого представника повідомила ОСОБА_2 про розірвання договору найму та її виселення. На момент підписання заяви про зняття з реєстрації ОСОБА_2 не розуміла значення своїх дій, оскільки відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серії 2-18 ОД №098795 від 21.11.2011, виданої Одеською психіатричною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом дитинства, перша група А. ОСОБА_2 страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, у зв`язку з цим вона неодноразово лікувався у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров`я з часом тільки погіршувався. Внаслідок хронічного психічного розладу ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона знаходиться на обліку у психіатра комунального закладу «Южненська міська лікарня». Внаслідок свого психічного стану вона грубо дезадаптована в соціально- побутовому плані і не може здійснювати потреби своєї життєдіяльності. Звернення розуміє частково, проявляє лише елементарні емоції, шкільні навички - гральна та трудова діяльність відсутні, залежить від постійного стороннього догляду. Захворювання тяжка розумова відсталість, а також системний недорозвиток мовлення І рівня, симптоматична епілепсія призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю.

16.10.2018 до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи по справі ОСОБА_3 , згідно яких представник вважає, що спірне питання неможливо розглядати у зв`язку з закінченням строку позовної давності відповідно до ст.267 ЦК України.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.05.2018 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.07.2019 витребувано з Фонду комунального майна Южненської міської ради належним чином завірені копії документів, які стали підставою для видачі свідоцтва про право власності від 08.02.2007 на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувано у КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації завірену належним чином копію інвентаризаційної справи та інформацію щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати з ОСББ «Шевченко 1» належним чином завірену копію заяви про зняття з реєстрації ОСОБА_2 01.12.2006 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26.02.2020 витребувано з Архіву Центра надання адміністративних послуг Южненської міської ради за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Григорівського десанту, буд. 18 належним чином завірену копію заяви про зняття з реєстрації ОСОБА_2 01.12.2006 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була їм передана з ЖЕК № 4 за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 4.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.04.2021 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.09.2020 призначена у даній справі судово-психіатрична експертиза, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.12.2020 відновлено провадження у даній справі.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги залишають на розсуд суду.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Южненської міської ради Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність.

Третя особа по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач є племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не заперечувалось сторонами.

18.10.2000 позивачу рішенням №52 Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області надано право піклування над тіткою ОСОБА_2 , оскільки остання в свою чергу потребує сторонньої допомоги за станом здоров`я (а.с.12).

09.11.1996 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (а.с.94), який на підставі рішення Южного міського суду Одеської області Одеської області від 13.11.2013 розірваний, що не заперечувалось сторонами.

Позивачу та ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Южненської міської ради про видачу ордерів громадянам - мешканцям с. Старі Біляри, які отримують житло у м. Южному від 13.11.2003 №859 був виданий ордер на житлове приміщення №839 Серії АБ від 28.01.2004 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 28,28 кв.м. загальною площею 50,36 кв.м., яка складається з двох кімнат у ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.13-14).

10.09.2004 позивач, ОСОБА_2 зареєструвалися за вищезазначеною адресою, що підтверджується копіями відповідних паспортів (а.с.7-7зв,9-9зв).

Також 29.09.2004 зареєструвалася за вищезазначеною адресою ОСОБА_3 , що підтверджується копією її паспорту (а.с.95-96).

01.12.2006 ОСОБА_2 знята з реєстрації за вищезазначеною адресою.

Відповідно до розпорядження про приватизацію житлового фонду Южненської міської територіальної громади за № 4455 від 29.01.2007, та свідоцтва про право власності Серії НОМЕР_1 від 08.02.2007, які видав Фонд комунального майна Южненської міської ради позивачу та ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної часткової власності по 1/2 частці. Дане свідоцтво було зареєстроване в органах КП «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер 18502313, номер запису: 39, crop. 83 в книзі ЗО пр від 12.04.2007 (а.с.17).

13.06.2007 ОСОБА_2 знову була зареєстрована за даною адресою на підставі договору найму житлового приміщення, який був укладений між позивачем, ОСОБА_3 , з однієї сторони та ОСОБА_4 , з іншої (а.с.22).

Тобто на час проведення приватизації вищевказаної квартири ОСОБА_2 була знята з реєстрації в даній квартирі.

Таким чином у приватизації квартири, яка проведена в період з січня по квітень 2007 року ОСОБА_2 участі не приймала, оскільки 01.12.2006 на підставі заяви була знята з реєстраційного обліку.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серії 2-18 ОД № 098795 від 21.11.2011, виданої Одеською психіатричною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом дитинства, перша група А, безстроково, огляд проведений повторно (а.с.11).

Згідно висновку судово-психіатричних експертів №500 від 28.10.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як найменше з 2000 року страждає на хронічне стійке психічне захворювання у вигляді «Деменції, внаслідок епілептичної хвороби» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F02.8» за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого вона на грудень 2006 року теж абсолютно була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_2 страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, у зв`язку з цим вона неодноразово лікувалась у психіатричних закладах. Вже на при кінці 1996 року вона за своїм психічним станом була не спроможна у повному обсязі виконувати свої юридичні права та обов`язки, перебувала у стійкому хронічному стані, що негативно пливав як на її когнітивні, так на і вольові і критичні функції, що лягло у основу рішення Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 18.10.2000 про встановлення піклування над ОСОБА_2 її племінником ОСОБА_1 , оскільки остання вже на той час потребувала сторонньої допомоги. У 2004 році ОСОБА_2 переїхала на постійне місце проживання до м. Южне, однак стан її психічного здоров`я з часом тільки погіршився на 11.11.2011 вона була зовсім дезорієнтована. Внаслідок хронічного психічного розладу ОСОБА_2 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що безумовно виключає як її здатність самостійного активного життя у побуті і соціально, так і абсолютно.

Тобто, на момент підписання заяви про зняття з реєстрації ОСОБА_2 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати.

Таким чином позивач та третя особа, порушили право ОСОБА_2 на приватизацію її частки житла, скориставшись тим, що вона не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати з 2000 року, остання була знята з реєстраційного обліку по вищезазначені квартири під час приватизації, хоча постійно проживає в даній квартирі з 2004 року по теперішній час (а.с.23).

Крім того на час проведення приватизації ОСОБА_2 зареєстрованою не значилась ніде, тобто за жодною адресою.

Відповідно до ст.41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних розпоряджень та свідоцтва, приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження, квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних розпоряджень та свідоцтва,).

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч.ч.1-3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних розпоряджень та свідоцтва).

Відповідно до п.5 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу від 15.09.1992 №56 (чинного на момент видачі оскаржуваних розпоряджень та свідоцтва), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п.п.18, 20, 21 Положення).

Згідно п.24 Положення зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки (додатки б, 7) та видає розпорядження (додаток 8). При створенні підприємства по оформленню документів ця робота виконується вказаним підприємством (крім оформлення розпорядження).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 правомірно вселилась у вказану квартиру у 2004 році і набула права та обов`язки члена сім`ї наймача. На час приватизації у 2007 році проживала у спірній квартирі, в установленому законом порядку не була позбавлена чи обмежена у праві на користування цією квартирою, не був визнана такою, що втратила право на користування даною квартирою.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Приватизація житла є цивільно-правовою угодою і може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_2 станом на 2007 рік проживала в цій квартирі, суд вважає, що відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" вона мала право на приватизацію даної квартири.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що ОСОБА_2 була знята з реєстраційного обліку по вищезазначені квартирі та в подальшому позбавлена права на приватизацію житла на підставі заяви, яка була підписана, нею не усвідомлюючи значення своїх дій, а тому права останньої, як члена сім`ї наймача зазначеної квартири були порушені та підлягають поновленню шляхом скасування розпорядження органу приватизації №4455 від 29.01.2007 про передачу в приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спірної квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 08.02.2007.

Що стосується письмових пояснень третьої особи по справі ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Враховуючи зміст ч.3 ст.267 ЦК України та ст.48 ЦПК, вважаю, що заява про застосування строку давності може бути подана лише стороною або її представником, а тому треті особи не мають право на подання такої заяви, враховуючи висновки викладені у постановах ВСУ від 24.06.2015 № 6-738цс15; від 18.03.2015 № 6-25цс15.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у застосування строку позовної давності необхідно відмовити, так як третя особа не є стороною спору.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , до Фонду комунального майна Южненської міської ради про скасування розпорядження органу приватизації, визнання свідоцтва про право власності недійсним, за участю третіх осіб - орган опіки та піклування Южненської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати розпорядження Фонду комунального майна Южненської міської ради від 29.01.2007 №4455 про передачу в приватну власність у порядку приватизації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 08.02.2007, видане Фондом комунального майна Южненської міської ради, на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Фонд комунального Южненської міської ради Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, м. Южне, пр. Гр.Десанту, 18, .

Третя особа Орган опіки та піклування Южненської міської ради Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, м. Южне, пр. Гр.Десанту, 18, .

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська