ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/802/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6296/20 Категорія: 331030000 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.
за участю секретаряЛюбченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2020 року (повний текст складено 24 листопада 2020 року), ухваленого у складі судді Пироженко В.Д., присяжних Пожар В.А., Дудніченко С.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Черкаська міська рада в особі: Департаменту організаційного забезпечення, Департаменту соціальної політики, Департаменту економіки а також Державної прикордонної служби України, органу опіки та піклування Черкаської міської ради, Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи безвісно відсутньою, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона та її син більше 30 років проживають по АДРЕСА_1 , де у неї народився син. Вона була знята з реєстрації за вказаною адресою 19.10.2019 року. 20.02.2019 року був знятий з реєстрації і її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання у м. Київ.

При поверненні до місця проживання в м. Черкаси начальник управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради відмовив їй та її малолітньому сину у реєстрації за місцем проживання в м. Черкаси у зв`язку з тим, що відсутня згода на реєстрацію наймача житла та членів його сім`ї. Проте, отримання згоди є неможливою, так як ОСОБА_5 ( член сім`ї) виїхав з України більше 20 років і не дає про себе знати.

За таких обставин вона та її син позбавлені змоги підтвердити факт непроживання у вказаній квартирі майже 20 років ОСОБА_5 - її брата. Тому, просила суд визнати його безвісно відсутнім. Таке рішення їй необхідне для реєстрації за місцем проживання без згоди ОСОБА_5 . Окрім цього, рішення надаватиме їй право зняти ОСОБА_5 з реєстрації, отримати субсидію та приватизувати це житло всіма членами сім`ї.

Просила суд визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім з 01.01.2010 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2020 року у задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з недоведеністю підстав для визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім за місцем своєї реєстрації з 01.01.2010.

Судом при винесенні рішення встановлено, що ОСОБА_5 видано 08.07.2014 паспорт та 20.11.2014 - ідентифікаційний код. Тому доводи про відсутність ОСОБА_5 в Україні більше 20 років не відповідають дійсності. Крім того, станом на 30.08.2020 заявниця не зверталась до поліції по факту втрати родинних зв`язків з ОСОБА_5 .

Рішення оскаржено в апеляційному порядку заявницею.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не повністю встановив обставини справи, оскільки заявниця направляла 04.08.2020 до Черкаського ВП ГУ НП у Черкаській області заяву про оголошення в розшук безвісно відсутнього брата ОСОБА_5 . Посилання суду на те, що заявниця не надала докази виїзду з України брата, не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки самостійно отримати такий доказ ОСОБА_1 не має змоги.

Просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити в порядку ст. 43 ЦК України та ст.ст. 305-309 ЦПК України заяву про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який майже 20 років тому виїхав за межі України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).

ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_5 майже 20 років назад виїхав за межі України, за місцем своєї реєстрації не проживає і до сьогодні заявниця не має жодних відомостей про його місце перебування.

01.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про реєстрацію місця проживання її та її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

З копій паспорту ОСОБА_5 (а.с. 13-14) встановлено, що його місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Листом Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 02.07.2019 № 5942-2 (а.с. 12) заявнику роз`яснено порядок реєстрації за місцем проживання та необхідність подати відповідний пакет документів. Також в даному листі роз`яснено про необхідність надання згоди всіх членів родини та наймача житла для реєстрації за місцем проживання.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_5 , який долучений до матеріалів справи, паспорт йому виданий Соснівським РВ у м. Черкаси 08.07.2014. Також до заяви долучено копію ідентифікаційного коду ОСОБА_5 , який зареєстровано 20.11.2014 (а.с. 14).

Таким чином, факт перебування ОСОБА_5 в Україні в 2014 році є доведеним. А посилання заявниці на те, що ОСОБА_4 відсутній в Україні більше 20 років, не відповідає дійсності.

Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаській області до суду надано лист, в якому зазначено, що до Черкаського відділу поліції ОСОБА_1 з приводу втрати родинних зв`язків з ОСОБА_5 не зверталась. Станом на 30.08.2020 року згідно ЖЄО Черкаського відділу поліції факту звернення чи реєстрації повідомлення по даному факту відсутнє (а.с. 60).

Заява ОСОБА_1 про оголошення в розшук ОСОБА_5 до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області датована 04.09.2020. В примірнику заяви, що міститься на а.с. 70-71 відсутня відмітка про реєстрацію такої заяви в органах Національної поліції України. В примірнику заяви, що міститься на а.с. 112-113, дата направлення заяви виправлена з 04.09.2020 на 04.08.2020.

За інформацією Державної прикордонної служби у листі від 07.07.2020 (а.с. 40) відомостей про перетин державного кордону громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , за період з 14.07.2015 по 13.07.2020 в базі даних не виявлено. Також повідомлено суд, що інформація у базі даних зберігається протягом п`яти років.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 в 2014 році перебував в Україні та за період з 14.07.2015 по 13.07.2020 в органах прикордонної служби відсутні відомості про перетин останнім державного кордону.

Згідно доводів заявника та за встановлених у цій справі обставин справи не вбачається факт безвісного зникнення ОСОБА_7 саме у місці його постійного проживання, не встановлено підтверджену відсутність відомостей про його перебування у цьому місці.

Тому висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви у цій справі є правильним.

Разом з цим, посилання суду першої інстанції на відсутність звернення до органів Національної поліції по факту втрати родинних зв`язків з ОСОБА_5 не є безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки заявниця не зазначала на обставини зникнення свого брата, які давали б підстави припускати зв`язок такого зникнення з можливим вчиненням кримінального правопорушення щодо нього.

Враховуючи викладене, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування доводи апеляційної скарги не містять.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Судді