УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

13 травня 2021 року Справа № 414/357/21

Провадження № 2/414/206/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Кремінського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (92703, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Трудова, 18, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за кредитним договором,

встановив:

кредитна спілка «Імперіал ЛТД» звернулась до Кремінського районного суду Луганської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1208,61грн. заборгованості за кредитним договором №182кр від 04.05.2017 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.05.2017 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 182кр, про надання позивачем кредитних коштів відповідачу у сумі 4900,00 гри. на строк 60 місяців. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 кредитного договору становить 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За згодою сторін (п. 3.3 кредитного договору та Додаток № 1 до кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач зобов`язувалася до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. У разі несвоєчасного надходження, передбаченого графіком розрахунків планового платежу повністю або частково, цей кредит буде визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсоткова ставка за ним встановлюється у розмірі 24 % річних (п.3.8 кредитного договору). Згідно п. 3.6 прострочення сплати по кредиту та процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів як протягом строку надання кредиту так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами. Термін виконання зобов`язання встановлено до 04.05.2022 року. Станом на 15.02.2021 року відповідач зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів не виконує, відсотки за користування кредитом не сплачує. Відповідачеві надсилався лист-повідомлення про існуючу заборгованість, але відповідач від спілкування з позивачем ухиляється, що унеможливлює заходи досудового врегулюванню спору, згідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Станом на 15.02.2021 року утворилась заборгованість по сплаті відсотків в сумі 563,90 грн., по сплаті основної суми кредиту в сумі 644,71 грн., що підтверджується графіком розрахунків по договору №182кр від 04.05.2017 року. розрахунок ціни позову: заборгованість по сплаті відсотків станом на 15.02.2021 року становить 563,90 грн., заборгованість по сплаті основної суми кредиту станом на 15.02.2021 року становить 644,71 грн. ( 4900,00 - 2638,45 (сплачено) - 1616,84 (не просрочено згідно первоначального графіку розрахунків), всього ціна позову по кредиту: 1208,61 грн. Розрахунок суми судових витрат: професійна правнича допомога 5000,00 грн.; судовий збір 2270,00 грн.; всього судові витрати: 7270,00 грн., а тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати на загальну суму 8478,61 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій зазначила, що на даний час погасила всю заборгованість перед КС «Імперіал ЛТД», просила звільнити її від сплати судового збору у зв?язку з тим, що вона є пенсіонером, опікуном та матір?ю дитини інваліда, отримує маленьку пенсію. В частині стягнення витрат на правову допомогу просила відмовити.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з заяви про надання кредиту (у вигляді кредитної лінії) від 04.05.2017 року, ОСОБА_1 просила КС «Імперіал ЛТД» надати кредит у сумі 4900,00 грн. строком на 60 місяців (а.с. 4).

Відповідно до кредитного договору №182кр від 04 травня 2017 року, між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» укладено договір кредитування, яким погоджено ціну договору, строки кредитування, плату за користування кредитом та механізм розрахунків, порядок погодження вирішення спорів та інші умови. Додатком до цього договору є графік платежів на період з 04.05.2017 року по 04.05.2022 року (а.с. 5 - 7).

Згідно з Графіком розрахунків по договору №182кр від 04.05.2017 року, станом на 15 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 1208,61 грн., з яких основна сума кредиту 644,71 грн., 563,90 грн. відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 9).

На підтвердження сплати витрат на правову допомогу позивачем надано квитанції Приватбанку від 12.12.2020 року №P24A837036872A59588 (відправник ОСОБА_2 , одержувач ОСОБА_3 , призначення платежу «Переказ на картку ПриватБанку. Платник ОСОБА_2 », сума 1000,00 грн.); від 16.12.2020 року №TS209242 (відправник ОСОБА_2 , одержувач ОСОБА_3 , опис поповнення картки по номеру, сума 1000 грн. з комісією); від 30.01.2021 року №P24A924918663С70980 (відправник ОСОБА_2 , одержувач ОСОБА_3 , призначення переказ власних коштів, сума 2000 грн.); від 16.02.2021 року №P24A967238209С80936 (відправник ОСОБА_2 , одержувач ОСОБА_3 , призначення переказ власних коштів, сума 1000 грн.) (а.с. 10-12).

Як вбачається з квитанцій від 29.03.2021 року та 20.04.2021 року, ОСОБА_1 сплатила на користь КС «Імперіал ЛТД» 2000,00 грн. (а.с. 60).

В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли відносини з приводу кредитування, кредитна спілка «Імперіал ЛТД» надала ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 4900,00 грн., остання кредитними коштами користувалася та у встановлений строк зобов?язання не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідає розрахунку. Проте відповідачем надано квитанції про сплату на користь КС «Імперіал ЛТД» грошової суми на загальну суму 2000,00 грн. після пред?явлення позову. Таким чином, відповідач заборгованість погасила у повному обсязі.

Статтею 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України - коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено. Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги. Предмет спору є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі №404/251/17.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір стосовно виконання договірних зобов?язань з приводу повернення кредитних коштів. З наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_4 погасила перед КС «Імперіал ЛТД» заборгованість у повному обсязі. Тому, на цей час відсутні не виконані зобов`язання з боку ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відсутній спір в цій справі. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що між сторонами в цій справі відсутній спір, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам норму ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з наданої квитанції ПриватБанку №0.0..1 від 12.03.2021 року КС Імперіал ЛТД сплатила 2270,00 грн. судового збору (а.с. 29).

Враховуючи вимоги ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір у сумі 2270,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні на розрахунковий рахунок суду повернути позивачу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

З врахуванням того, що стороною позивача (адвокатом Березовським Ю.В.) не надано підтвердження надання послуг з правовї допомоги кредитній спілці «Імперіал ЛТД», а також не надано підтвердження сплати КС «Імперіал ЛТД» на користь адвоката Березовського Ю.В.; долучені квитанції про переказ грошей між фізичними особами ніяк не можуть свідчити про оплату послуг за надання правової допомоги, суд вважає за необхідне в задоволенні даної вимоги відмовити за необґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 255, 263-265,268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

провадження у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за кредитним договором закрити.

Повернути Кредитній спілці «Імперіал ЛТД» (92703, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Трудова, 18, ) сплачений 12 березня 2021 року судовий збір у сумі 2270,00 грн. через Приватбанк квитанція №0.0..1 на розрахунковий рахунок Кремінського районного суду Луганської області.

Виконання рішення у частині повернення судового збору з Державного бюджету України в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., доручити відповідному управлінню Державної казначейської служби у Луганської області.

У задоволенні вимог про стягнення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, відмовити за необгрунтованості.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу, а у разі подання апеляційної скарги відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.О. Тесленко