СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/283/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Київ

Святошинськийрайонний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кириленко Т.В.;

за участю секретаря судових засідань Істоміної О.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року, на підставі якого було видано виконавчий лист 759/14935/18 від 01.06.2020 року, було скасовано ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року.

Заявник та зацікавлена особа в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для вирішення заяви по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Заочним рішення від 19.06.2019 року позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення суми завданої шкоди у розмірі 22229,56 грн. було задоволено (а.с. 61-63).

На підставі вказаного рішення 01.06.2020 року було виконавчий лист № 759/14935/18, та відкрито виконавче провадження № 6322290 від 06.10.2020 року (а.с. 109-110).

Пізніше ухвалою від 18.02.2021 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, якою дане рішення було скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 150).

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заочне рішення від 19.06.2019 року на підставі якого видано виконавчий лист 759/14935/18 від 01.06.2020 року, скасовано ухвалою суду від 18.02.2021 року, а тому даний виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 268, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий 01 червня 2020 року Святошинським районним судом м. Києва № 759/17794/18 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» () суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 22229,56 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Т.В. Кириленко