КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/1598/19 Головуючий у 1-й інст. - Коваленко К.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/6498/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришевського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Коваленко К.В. у справі за поданням головного державного виконавця Баришевського районного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 в якому проживає ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Баришевського районного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарська Ю.П. звернулась з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де згідно рішення суду № 2/355/68/20 від 26 серпня 2020 року виданого Баришівським районним судом Київської області проживає боржник - ОСОБА_2 та знаходиться неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою проведення виконавчих дій, а саме передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 до матері ОСОБА_5 .

Посилається на те, що 18 грудня 2020 року державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Беднарською Ю.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення №2/355/68/20 від 26 серпня 2020 року, виданого Баришівським районним судом Київської області про виконання рішення суду шляхом передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 до матері ОСОБА_5 , у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем надано строк боржнику - 10 робочих днів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» - для виконання даної ухвали, перевірка виконання рішення суду назначена на 06 січня 2021 року.

Вся кореспонденція надсилалася боржнику рекомендованими листами, про що свідчать списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих з Баришівка-1, (боржник навмисно не отримує поштову кореспонденцію), проте згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»: «Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі». При виході державного виконавця за місцем знаходження боржника 06 січня 2021 року встановлено, що в назначений день та час боржник ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 були відсутні, що призвело до неможливості провести виконавчої дії, а саме передати дитину від батька до матері. Про що було складено відповідний акт за участі представника органів поліції та служби у справах дітей та сім`ї БСР.

А тому, з метою виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 26.08.2020 року державний виконавець була змушена звернутись із даним поданням.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року подання державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про примусове проникнення до житла задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де згідно рішення суду № 2/355/68/20 від 26 серпня 2020 року виданого Баришівським районним судом Київської області проживає боржник - ОСОБА_2 та знаходиться неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою проведення виконавчих дій, а саме передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 до матері ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задовленні подання державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про примусове проникнення до житла.

В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Вказує на те, що твердження державного виконавця про направлення всієї кореспонденції по виконавчому провадженню боржнику ОСОБА_2 рекомендованими листами та обізнаність його не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки йому не було належним чином повідомлено про наявність цієї кореспонденції.

Зазначає, що його, як власника будинку, не було повідомлено про день та час розгляду Баришівським районним судом Київської області подання державного виконавця

В судове засідання учасники процесу не з'явились, відзиву на апеляційну скаргу не подали, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи подання державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про примусове проникнення до житла суд першої інстанції вважав, що подальше виконання рішення суду про повернення дитини неможливе без примусового проникнення до житлового приміщення, яке належить ОСОБА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_2 , тому судом надано дозвіл на примусове проникнення до житла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року встановлено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю. Виконання рішення суду встановлено шляхом передачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 до матері ОСОБА_5 (а.с.3-5).

11 листопада 2020 року постановою Київського апеляційного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 6-9).

18 грудня 2020 року державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Беднарською Ю.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання указаного рішення суду, в якій державним виконавцем надано строк боржнику - 10 робочих днів (а.с. 11).

Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа про відкриття виконавчого провадження адресованого ОСОБА_2 Баришівським районним відділом державної виконавчої служби направлено копію постанови від 18 грудня 2020 року та повідомлено, що перевірка виконання рішення суду буде здійснена 06 січня 2021 року о 10 год за місцем реєстрації боржника (а.с. 10).

Державним виконавцем на підтвердження направлення поштової кореспонденції надано копії списків згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих з Баришівка-1 (а.с. 12-14).

А відтак в силу положень ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, оскільки йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тому доводи скаржника про те, що боржником не отримувалась поштова кореспонденція від державного виконавця не заслуговують на увагу.

Згідно наявного в матеріалах справи копії акту від 06 січня 2021 року вбачається, що при виході державного виконавця за місцем знаходження боржника встановлено, що в назначений день та час боржник ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 були відсутні, що призвело до неможливості провести виконавчі дії, а саме передати дитину від батька до матері. Указаний акт складено за участі представника органів поліції та служби у справах дітей та сім`ї Баришівської сілької ради (а.с. 17).

В подальшому державним виконавцем неодноразово направлялись вимоги про виконання рішення суду та здійснювались виходи до зареєстрованого місця проживання боржника.

Так, зокрема згідно акту від 19 січня 2021 року батьки боржника до будинку не впустили, що призвело до неможливості провести виконавчі дії, а саме передати дитину від батька до матері (а.с. 18).

02 лютого 2021 року при виході державного виконавця за місцем знаходження боржника встановлено, що в назначений день та час боржник ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 були відсутні, що призвело до неможливості провести виконавчі дії, а саме передати дитину від батька до матері. Про що було складено відповідний акт за участі представника органів поліції та служби у справах дітей та сім`ї Баришівської сільської ради (а.с. 19).

Крім того, 10 лютого 2021 року о 10год. 00 хв. боржник до будинку не допустив, що призвело до неможливості провести виконавчі дії, а саме передати дитину від батька до матері. Про що було складено відповідний акт за участі представника органів поліції та служби у справах дітей та сім`ї БСР, та боржника - ОСОБА_2 (а.с.20).

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до ч.1, п.п.4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії;виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Згідно ч.1,4 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відсутність даних про сповіщення боржника щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання свідчитиме про недотримання прав бути присутнім під час проведення виконавчих дій (ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи те, що матеріали справи підтверджують факт направлення державним виконавцем боржникові сповіщення щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання відсутні підстави вважати, що державним виконавцем не виконано вимоги Закону.

Посилання скаржника на те, що судом не повідомлено його про розгляд даного подання колегією суддів вважається необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ч.2 ст.439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначено в ч.1 цієї статті негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Отже, закон не зобов`язує суд повідомляти заінтересованих осіб про розгляд подання.

Посилання скаржника на те, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки факт ухилення боржника від виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року по справі №2/355/68/20 підтверджується зокрема наявними в матеріалах справи копіями актів від 19 січня 2021 року та від 10 лютого 2021 року, згідно яких державного виконавця не допущено до житлового будинку в якому проживає ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про примусове проникнення до житла.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баришевського районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.