Дата документу 14.05.2021
Справа № 501/1264/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року місто Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ в порядку письмового провадження цивільну справу № 501/1264/20

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3

предмет та підстави позову: про визнання права власності на майно,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

17.04.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогами про визнання права власності на майно, які в подальшому уточнила і остаточно просила:

Визнати 62/100 частки будівлі магазину (надалі спірне майно), що знаходиться в АДРЕСА_4 , яка складається з приміщень: І) веранди, площею 26,5 кв.м.; ІІ) входу в підвал, площею 5,5 кв.м.; ІІІ) підвалу, площею 42,0 кв.м.; 1 - торговельного залу площею 99,3 кв.м.; 2 допоміжного приміщення, площею 10,7 кв.м.; 3 - коридору, площею 16,0 кв.м.; 4 допоміжного приміщення, площею 7,5 кв.м.; 5 - кабінету, площею 10,1 кв.м.; 6 допоміжного приміщення, площею 8,1 кв.м.; 7 - душевої, площею 5,2 кв.м.; 8 - вбиральні, площею 2,0 кв.м.; 20 - складу, площею 52,0 кв.м.; 21 - допоміжного приміщення, площею 24,0 кв.м.; 22 - електрощитової, площею 3,5 кв.м.; 23 - кімнати відпочинку, площею 19,3 кв.м.; 24 - веранди, площею 8,4 кв.м.; 25 - санвузлу, площею 2,0 кв.м.; 26 - кімнати відпочинку, площею 8,2 кв.м.; 27 - санвузлу, площею 4,9 кв.м.; 28 - кімнати відпочинку, площею 12,2 кв.м.; 29 - кімнати відпочинку, площею 10,5 кв.м.; 30- приміщення площею 3,4 кв.м.; 31 - приміщення площею 3,0 кв.м.; комора літ. Б, загальна площа - 384,3 кв.м., що належать ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2006 року у справі №2-344/2007, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 31/100 частку будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на 31/100 частку будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2006 року у справі № 2-344/2007.

Також просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що вказана вище частка будівлі магазину набута ОСОБА_3 та відповідачем в шлюбі 14.08.2002 року і вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 18.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано, однак питання розподілу спільного сумісного майна не вирішено в позасудовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом (а.с.3-8, 107-108).

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив, в якому просив в позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на усну домовленість про поділ спільного майна подружжя, а також наявність боргових зобов`язань перед ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , які слід поділити між колишнім подружжям.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

17.04.2020 р. позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову (а.с. 9-10).

17.04.2020 р. позивач ОСОБА_1 надала до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 7-8).

19.05.2020 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про врегулювання спору за участі судді (а.с. 41-44).

03.08.2020 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 66).

04.08.2020 р. позивач ОСОБА_1 надала до суду заперечення на заяву про врегулювання спору за участі судді, просила суд відмовити в задоволенні (а.с. 69-70).

30.11.2020 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 91).

12.01.2021 р. позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про заперечення щодо залучення ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 101-103).

01.02.2021 р. позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 107-108).

15.02.2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с.110).

16.02.2021 р. позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 111).

22.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позов, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 120-121).

23.03.2021 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 128).

23.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 129).

15.04.2021 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 133).

15.04.2021 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 134).

12.05.2021 р. позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляду справи без її участі у порядку письмового провадження за наявними матеріалами в зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 136).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

21.04.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 34).

21.04.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області вжито заходів забезпечення позову(а.с. 36).

21.04.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області витребувано від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області (68000, Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру,буд. 19) завірені належним чином копії всіх матеріалів, що містяться у інвентаризаційній справі на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 31004934 (а.с. 35).

14.09.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 77).

12.01.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області по справі підготовче судове засідання - закрито (а.с. 98).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1996 року по 18 квітня 2017 року включно. Факт розірвання шлюбу підтверджується рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від18 квітня 2017 року у справі № 501/432/17 (а.с. 16).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-18).

У період шлюбу у спільну сумісну власність придбано нерухоме майно у вигляді 62/100 будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 25-31).

Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 14 серпня 2002 року, укладеного між ОСОБА_2 і територіальною громадою Іллічівської міської ради, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівськго міського нотаріального округу Одеської області Стрижак З.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 7850, на ім`я ОСОБА_2 придбано 53/100 частки кам`яної будівлі площею 553,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 25-31).

Після придбання, будівлю було реконструйовано. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2006 року за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно збудовані та переобладнані 62/100 частки кам`яної будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_4 (а.с. 19-22).

12.05.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 661/Ф03.14/042, який повністю погашений 30.06.2015 року (а.с.48-50, 53-57).

29.01.2009 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 укладено договір позики № 01/2009, в забезпечення якого спірне майно було передано в іпотеку позикодавцю ОСОБА_4 . Згідно заяв ОСОБА_4 і листа приватного нотаріуса Слаєвої Р.К. від 04.08.2020 р., станом на час розгляду справи договір позики №01/2009 виконаний повністю, ОСОБА_4 наміру вступати у справу не має (а.с. 48-50, 53-57, 104).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (надалі - СК України) цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Судом встановлено, що спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України (Кодекс про Шлюб та Сім`ю України), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи те, що подружжям спірне майно було придбано в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягають статті 22, 24, 28, 29 КпШС України.

Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Нормами статті 24 КпШС України передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до вимог статті 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Частина перша статті 29 КпШС України передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

У пункті 9 Постанови № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (чинному на дату виникнення спірних правовідносин) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

Суд встановив, що 62/100 частки кам`яної будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_4 , набута ОСОБА_2 у власність на підставі чинного договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2002 року, укладеного під час перебування ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_1 і що така будівля не є особистою власністю ОСОБА_2 в контексті норм статті 24 КпШС України.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовими висновками, які містяться в постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі №449/1043/15-ц з аналогічних правовідносин.

Встановивши наведені обставини, враховуючи те, що спільна власність подружжя презумується, тягар доведення належності спірного майна на праві особистої власності лежить на відповідачеві, а ОСОБА_2 з відповідними вимогами до суду не звертався, відповідних обставин належними і допустимими доказами не довів, суд дійшов висновків про те, що спірне майно у вигляді 62/100 частки будівлі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по Ѕ його частині. Отже, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про поділ боргів суд відкидає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Доводи відповідача стосовно наявності між сторонами усного договору поділу майна подружжя суд також не приймає, оскільки згідно ч.2 ст. 69 СК України договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору у розмірах 7 987,60 грн., (квитанцій №49953577 від 23.06.2020 року (а.с. 74) які в зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню на її користь з відповідача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 158, 258-259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати 62/100 частки будівлі магазину, що знаходиться в АДРЕСА_4 , яка складається з приміщень: І) веранди, площею 26,5 кв.м.; ІІ) входу в підвал, площею 5,5 кв.м.; ІІІ) підвалу, площею 42,0 кв.м.; 1 - торговельного залу площею 99,3 кв.м.; 2 допоміжного приміщення, площею 10,7 кв.м.; 3 - коридору, площею 16,0 кв.м.; 4 допоміжного приміщення, площею 7,5 кв.м.; 5 - кабінету, площею 10,1 кв.м.; 6 допоміжного приміщення, площею 8,1 кв.м.; 7 - душевої, площею 5,2 кв.м.; 8 - вбиральні, площею 2,0 кв.м.; 20 - складу, площею 52,0 кв.м.; 21 - допоміжного приміщення, площею 24,0 кв.м.; 22 - електрощитової, площею 3,5 кв.м.; 23 - кімнати відпочинку, площею 19,3 кв.м.; 24 - веранди, площею 8,4 кв.м.; 25 - санвузлу, площею 2,0 кв.м.; 26 - кімнати відпочинку, площею 8,2 кв.м.; 27 - санвузлу, площею 4,9 кв.м.; 28 - кімнати відпочинку, площею 12,2 кв.м.; 29 - кімнати відпочинку, площею 10,5 кв.м.; 30- приміщення площею 3,4 кв.м.; 31 - приміщення площею 3,0 кв.м.; комора літ. Б, загальна площа - 384,3 кв.м., що належать ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2006 року у справі №2-344/2007, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 31/100 частку будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на 31/100 частку будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2006 року у справі № 2-344/2007.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ; адреса проживання: АДРЕСА_8 ) понесені судові витрати в розмірі 7 987,60 грн. (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 60 копійок).

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ; адреса проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_6 ).

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.