Справа № 309/133/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Іляшкович Наталія Василівна на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року у складі судді Орос Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

встановив :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хустського районного суду від 07 серпня 2017 року було розірвано. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Хустського районного суду від 27 червня 2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Розмір стягуваних аліментів є недостатній, оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат необхідних для задоволення основних потреб, розвитку та збереження їх здоров`я. З часу присудження аліментів істотно зросли споживчі ціни та витрати на матеріальне забезпечення дітей, погіршився матеріальний стан позивача, а тому позивач змушена звернутись з даним позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідач є людиною молодого віку, здоровий, працює за кордоном та має можливість матеріально забезпечувати своїх дітей.

За вказаних обставин позивач просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року заявлений позов ОСОБА_1 задоволено.

Змінено розмір аліментів, що встановлений рішенням Хустського районного суду від 27 червня 2017 року та присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводиться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено обставин для збільшення розміру аліментів. Зокрема, вказує на те, що на виконання мирової угоди ним передано у власність дітей земельну ділянку, отриману у процесі безоплатної приватизації та частину належного йому житлового будинку, оскільки діти проживають разом з матір`ю, то вказане майно фактично перейшло до їх повноліття в управління та користування позивачки, а відповідач залишився без даного житла, що свідчить про погіршення його матеріального становища. Крім того, майже упродовж усього 2020 року діє карантин, який обмежує можливості відповідача на заробіток.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючи на його законність та обґрунтованість.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хустського районного суду від 07 серпня 2017 року було розірвано (а.с.9).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

Рішенням Хустського районного суду від 27 червня 2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.10).

Діти сторін проживають разом з позивачкою, що стверджується довідкою виконкому Боронявської сільської ради №16 від 13 січня 2020 року (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2 є молодою та працездатною особою, виїжджає на заробітки за кордон, де отримує дохід.

Ухвалою Хустського районного суду від 24 жовтня 2019 року між сторонами затверджено мирову угоду, відповідно до якої належна відповідачу земельна ділянка та 1/2 частина житлового будинку в с. Бороняво перейшла до дітей сторін в рівних частках, яка прийнята під час розгляду справи між сторонами про визнання майна спільною сумісною власністю. Умовою даної мирової угоди слугувало те, що ОСОБА_1 відмовляється від заборгованості по сплаті аліментів на утримання їх дітей, яка виникла у відповідача. Дана обставина свідчить саме про те, що у відповідача на даний час відсутня заборгованість по сплаті аліментів, а не про погіршення матеріального стану відповідача, як ним зазначається в апеляції.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1779 грн., з 1 липня 2020 року 1859 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня 2020 року - 2318 грн., з 1 грудня 2020 року - 2395 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року 1921 грн., з 1 липня 2021 року 2013 грн., з грудня 2021 року - 2100 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дітей нарівні з позивачкою.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів з 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дітей (2017 року) діти підросли і витрати на їх утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дітей, з якою проживають діти погіршилися, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року.

Головуючий :

Судді: