Справа № 766/8649/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 05.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту №Ф070425П. Відповідно до п.1.1. умов кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 500 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконано належним чином в повному обсязі надавши грошові кошти відповідачу. Неналежне виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 15.02.2017 року складає 1159471,61 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом 433328,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 601627,64 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 50838,88 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 73677,09 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та судові витрати.

Ухвалою суду від 09.06.2017 року відкрито провадження за вказаною справою.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовного засідання.

Ухвалою суду від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 12.04.2019 року провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення заборгованості з ТОВ «ПІВДЕНЕНЕРГО» закрито.

Заочним рішенням від 12.04.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 1159471,61 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом 433328,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 601627,64 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 50838,88 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 73677,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 17392,07 грн.

10.06.2018 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року заочне рішення за цивільною справою №766/8649/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року залучено правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-банк».

Ухвалою суду від 23.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, просив застосувати строк позовної дав соті до вимог позивача та відмовити позивачу у позові у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту №Ф070425П.

Відповідно до п.1.1. умов кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 500 000,00 грн.

Згідно п.1.1.2. умов кредитного договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця наступного за місяцем, передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом за кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 04.06.2017 року.

З розрахунку вимог позивача, вбачається, що станом на 15.02.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором 1159471,61 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом 433328,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 601627,64 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 50838,88 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 73677,09 грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, в порушення умов договору кредиту, а також вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.

За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог вище перелічених статей ЦК України, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, яку на підставі ст.ст.1048, 1049, 1050 ЦК України позивач має право в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу. Зазначив, що остання оплата за кредитом відповідачем була здійснена 10.07.2008 року. Наступний платіж відповідач мав здійснити 10.08.2008 року, саме з цієї дати відповідачем порушено умови кредитного договору. Враховуючи умови п.4.5 договору позивач мав звернутися до суду у межах строку позовної давності, який становить 3 роки тобто до 11.10.2011 року (10.08.2008 року + 60 днів максимальний термін порушення умов договору + 1 день протягом якого позичальник мав здійснити погашення кредиту у повному обсязі + 3 роки загальна позовна давність), натомість до суду позивач звернувся лише у середині 2017 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Статті 257,258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи остання оплата за кредитом була здійснена 10.07.2008 року, наступний платіж відповідач мав здійснити 10.08.2008 року, тобто 10.08.2008 року позивач вже знав про порушення свого права.

Відповідно до умов п.4.5 договору, позивач мав звернутися до суду у межах строку позовної давності, який становить 3 роки тобто до 11.10.2011 року (10.08.2008 року + 60 днів максимальний термін порушення умов договору + 1 день протягом якого позичальник мав здійснити погашення кредиту у повному обсязі + 3 роки загальна позовна давність), натомість до суду позивач звернувся лише 23.05.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем по справі заявлено про застосування позовної давності.

Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» обґрунтований, однак, позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 253-258, 260, 264, 266, 267, 526, 598, 549-551, 610, 611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан