КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/6540/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» про стягнення компенсації вартості авіаквитків та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до British Airways Plcв особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» про стягнення компенсації вартості авіаквитків та відшкодування моральної шкоди. Посилався на те, що 14 та 15 грудня 2014 року він уклав з відповідачем договір перевезення на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет і придбав собі та своїй дружині ОСОБА_3 два авіаквитки на здійснення 11-13 та 27-28 листопада 2015 року регулярного повітряного перевезення за маршрутом Київ-Лондон-Гонконг-Сідней-Гонконг-Лондон-Київ. Загальна вартість квитків склала 17 261,24 доларів США (8 630,62 доларів США за один квиток), які він сплатив банківською карткою через систему VISA. 19 червня 2015 року він направив на електронну адресу авіакомпанії повідомлення про відмову від квитків, в якому просив повернути сплачені ним кошти за невикористане перевезення на банківський рахунок, відкритий на його ім`я в ПАТ «Альфа Банк». У зв`язку з ненадходженням відповіді 10 серпня 2015 року він особисто подав до представництва відповідача в Україні заяву про відмову від авіаквитків. Однак авіакомпанія не повернула йому грошові кошти. ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на свою користь: 17 261,24 доларів США компенсації за невикористані авіаквитки; неустойку на підставі ч. 3 ст. 101 Повітряного кодексу України та ч. 9 ст. 12, ч. 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 серпня 2015 року по 07 грудня 2016 року в розмірі 82 508,72 доларів США; три проценти річних за період з 18 серпня 2015 року по 07 грудня 2016 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 678,15 доларів США; та моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 07 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Компанії British Airways Plc на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористані квитки в сумі 8 630,62 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просив змінити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року, та стягнути компанії Вrіtish Аіrwауs Рlс на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100 448,11 доларів США, 150 000 грн. моральної шкоди, в іншій частині рішення залишити без змін. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставини справи і не належну оцінку доказів. Суд безпідставно застосував до спірних відносин Конвенцію для уніфікації деяких правил міжнародних повітряних перевезень, яка підписана у місті Монреалі 28 травня 1999 року і ратифікована Законом України № 685-VI від 17 грудня 2008 року; розділ XIII Повітряного кодексу України, який не поширюється на спірні відносини, та безпідставно відмовив у стягненні вартості квитків, придбаних позивачем для своєї дружини, пені, нарахованої на підставі ч. 9 ст. 12, ч. 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Компанії Вrіtish Аіrwауs Рlс про стягнення компенсації вартості авіаквитків, оформлених на ім`я ОСОБА_3 , а також про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації вартості авіаквитків, оформлених на ім`я ОСОБА_3 , і в цій частині постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших підстав. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що на час розгляду справи кошти за обидва квитки вже були виплачені позивачу, що ним підтверджено в судовому засіданні. Враховуючи положення ст. 29 Монреальської конвенції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в частині залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача Компанії British AirwaysPlc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суд першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 та 15 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та Компанією British Airways Plc був укладений договір перевезення на відстані шляхом придбання на сайті www.britishairways.com авіаквитків на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням відповідного маршруту польоту.

Випискою по банківському рахунку ОСОБА_2 , відкритому в ПАТ «Дельта Банк», підтверджується, що за придбання авіаквитків позивачем були сплачені грошові кошти в сумі 8 630,62 доларів США за кожний квиток, всього - 17 261,24 доларів США.

10 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до представництва Компанії British Airways Plc в Україні із письмовою заявою, в якій просив провести анулювання двох авіаквитків та повернути сплачені ним кошти за їх придбання відповідно до правил та тарифів на рахунок, відкритий на його ім`я у ПАТ «Альфа-Банк».

Представник ОСОБА_2 - адвокат Малиновський О.П. також звертався до авіакомпанії із запитами від 24 червня 2016 року, 22 липня 2016 року, 08 серпня 2016 року та 19 серпня 2016 року щодо повернення коштів за придбані квитки.

Листом від 02 вересня 2016 року представництво Компанії British Airways Plc в Україні повідомило адвоката Малиновського О.П. про те, що 28 жовтня 2015 року грошові кошти були повернуті на банківську картку, з якої проводилася їх оплата (ПАТ «Дельта Банк»).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача не заперечував того, що позивачу не були повернуті грошові кошти за авіаквитки, і, крім того, пояснив, що авіакомпанією прийнято рішення про перерахування коштів за обидва квитки на картковий рахунок ОСОБА_2 , емітований ПАТ «Альфа-Банк».

Під час попереднього розгляду в суді апеляційної інстанції встановлено, що вартість квитка ОСОБА_3 , на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, вже була повернута позивачу.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в частині залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди та направляючи справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що суди дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині з посиланням на ст. 29 Монреальської конвенції, якою визначено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу не підлягають стягненню будь-які штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, оскільки у цій справі правовідносини щодо міжнародного перевезення пасажирів припинились з моменту звернення позивача із заявою про відмову від авіаперевезення та повернення грошових коштів за придбані квитки.

Верховний Суд вказав на необхідність встановити наявність чи відсутність вини відповідача в несвоєчасному поверненні грошових коштів позивачеві, а в разі встановлення такої обставини - визначити обсяг відповідальності відповідача перед позивачем.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в справі докази, виконавши вказівки Верховного Суду, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами) (пункт 6 частини першої статті 911 ЦК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 100 ПК України правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника (частина п`ятнадцята статті 100 ПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Згідно з статтею 1 Монреальської конвенції - ця Конвенція застосовується до будь-якого міжнародного перевезення пасажирів, багажу або вантажу, яке здійснюється повітряним судном за винагороду. Вона застосовується також до перевезень повітряним судном, що здійснюються авіатранспортним підприємством безоплатно.

Статтею 29 Монреальської конвенції визначено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Аналогічне положення міститься у пункті 2 глави 2 розділу ХХVІІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, в якому зазначено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

За змістом зазначених правових норм авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не більше, ніж розмір відшкодування, встановлений нормами Монреальської конвенції.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 100 ПК України до договорів на повітряне перевезення, в тому числі до чартерних перевезень та інших цивільно-правових відносин, пов`язаних з повітряними перевезеннями, які не врегульовані положеннями цього Кодексу або міжнародними договорами України, застосовуються положення ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 101 ПК України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу XIХ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу повернення коштів здійснюється у день розірвання договору перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Таким чином, відповідно до вказаного вище пункту моментом розірвання договору перевезення є: пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення; отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком.

Системний аналіз зазначених вище норм, дає підстави для висновку, що з правом пасажира відмовитися від поїздки, повернути і одержати назад повну або часткову вартість квитка кореспондується обов`язок авіаперевізника повернути кошти у день розірвання договору перевезення, а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Отже, саме з моменту отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення договір перевезення вважається розірваним.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 14 та 15 грудня 2014 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Компанією British Airways Plc було укладено договір перевезення на відстані шляхом придбання на сайті www.britishairways.com авіаквитків на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням відповідного маршруту польоту.

10 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до представництва Компанії British Airways Plc в Україні із заявою, в якій просив провести анулювання двох авіаквитків та повернути сплачені ним кошти за їх придбання відповідно до правил та тарифів на рахунок, відкритий на його ім`я у ПАТ «Альфа-Банк».

Представник ОСОБА_2 - адвокат Малиновський О.П. також звертався до авіакомпанії із запитами від 24 червня 2016 року, 22 липня 2016 року, 08 серпня 2016 року та 19 серпня 2016 року щодо повернення коштів за придбані квитки.

Тобто позивач ОСОБА_2 реалізував своє право на відмову від авіаперевезення та повернення сплачених за квитки коштів. З моменту звернення ОСОБА_2 про повернення коштів за авіаквитки до початку такого польоту відбулося розірвання договору перевезення, а правовідносини трансформувались у зобов`язальні, відповідно, у відповідача Компанії British Airways Plc виник обов`язок повернути сплачені кошти.

Наявність такого обов`язку не заперечував і сам відповідач.

Заперечуючи проти позову, BritishAirways Plcв особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» посилалося на те, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про повернення коштів за квитки саме до представництва компанії «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі», яке не наділене повноваженнями розглядати заяви та скарги пасажирів, у зв`язку з чим заява ОСОБА_2 була спочатку передана до офісу в м. Москва, а потім - до офісу в м.Лондон. Відповідач зазначав, що ОСОБА_2 просив повернути кошти за квитки на інший рахунок, ніж той, з якого здійснено оплату квитків, а саме, на рахунок, відкритий на його ім`я у ПАТ «Альфа-Банк». Водночас, згідно з п. 10f Загальних правил перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії British Airways визначено, що авіакомпанія здійснює повернення вартості квитка пасажиру тим же способом і в тій же валюті, в якій було проведено оплату, якщо не передбачено іншого. Лише 20 жовтня 2015 року від ОСОБА_2 було отримано згоду на повернення коштів на банківську карту в ПАТ «Дельта Банк», з якої було проведено платіж, та 28 жовтня 2015 року грошові кошти були повернуті на банківську картку, з якої проводилася їх оплата у ПАТ «Дельта Банк».

Разом з тим, BritishAirways Plcне надало суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин перерахування ОСОБА_2 коштів за квитки на відкритий на його ім`я рахунок в ПАТ «Дельта Банк».

Натомість, відповідно до листів ПАТ «Дельта Банк» від 29 липня 2016 року № 05-3301504, та від 01 грудня 2016 року №05-3339087, адресованих ОСОБА_2 вбачається, що у зв`язку із початком процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» продовжувалось закриття всіх розрахунків з міжнародною системою VISA, тому жодних находжень/списань через платіжні системи не відбувалося. Платежі на суму 8 630,62 долари США та 8 630,62 долари США на рахунки банку, в тому числі і на рахунок № НОМЕР_1 не надходили (а.с. 43, 70 т. 1).

Обставини, викладені у вказаному листі не спростовані British AirwaysPlc.

Відповідно до листа представництва «Віза інтернешнл сервіс есоусіейшн» від 26 липня 2016 року №57 операції по АТ «Дельта Банк» були зупинені в системах Visaостаточно з 04 лютого 2015 року (а.с. 45 т. 1).

Як встановлено судом, в адресованій представництву Компанії British Airways Plc в Україні заяві від 10 серпня 2015 року, ОСОБА_2 просив повернути кошти за квитки саме на його рахунок, відкритих у ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 25 т. 1).

11 травня 2021 року представник ОСОБА_2 подав до суду додаткові пояснення, до яких долучив роздруківку електронного звернення, відправленого на електронну адресу відповідача від 19 червня 2015 року.

Згідно вказаного звернення ОСОБА_2 просив скасувати бронювання квитків та зазначив, що банківська картки у ПАТ «Дельта Банк», з якої було здійснено оплату, не працює, і повернення коштів на рахунок у ПАТ «Дельта Банк» є неможливим. Просив повернути йому кошти на рахунок, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідач Компанія British Airways Plc посилається на те, що повернення коштів здійснено на рахунок у ПАТ «Дельта Банк» після отримання на те згоди ОСОБА_2 20 жовтня 2015 року. Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання ОСОБА_2 такої згоди.

З пояснень ОСОБА_2 та представника Компанії British Airways Plc встановлено, що сторони здійснювали листування за допомогою месенджера у соціальній мережі у Twitter.

ОСОБА_2 надав суду роздруківку переписки з месенджера з перекладом на українську мову.

З листування вбачається, що ОСОБА_2 не погоджував повернення коштів на рахунок у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до поданих заяв позивач просив перерахувати кошти на інший його рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» та повідомляв відповідача, що його рахунок у ПАТ «Дельта Банк» закритий, а банк не працює. ОСОБА_2 також просив надати документи на підтвердження повернення коштів на його рахунок в ПАТ «Дельта Банк», але відповідач таку вимогу не виконав та рекомендував звернутися для з`ясування надходження коштів до банку ПАТ «Дельта Банк». У Twitter Компанія British Airways Plc повідомляла ОСОБА_2 , що кошти були повернуті на його рахунок у ПАТ «Дельта Банк» не 28 жовтня 2015 року, 26 жовтня 2015 року.

З урахуванням викладеного у колегія суддів відсутні підстави вважати, що відповідачем було виконано обов`язок щодо повернення коштів належним чином.

Колегія суддів враховує, що Загальними правилами правил перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії British Airways не визначено імперативної норми, яка б передбачала можливість перерахування коштів за квитки виключно на рахунок, з якого було проведено оплату.

Так, згідно з п. 10f Загальних правил перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії British Airways, на який посилався відповідач, визначено, що авіакомпанія здійснює повернення вартості квитка пасажиру тим же способом і в тій же валюті, в якій було проведено оплату, якщо не передбачено іншого. Наприклад, якщо пасажир сплатив вартість квитка в доларах США за допомогою кредитної карти, то авіакомпанія поверне йому відповідну суму в доларах США на кредитну карту (а.с. 167 т .1).

Відповідно до назви вказаного пункту «Валюта», ним врегульовані питання валюти. У вказаному пункті лише зазначено, що повернення коштів за квитки здійснюється у тій же валюті, в якій здійснювалася оплата, та у той же спосіб, наприклад, на кредитну картку. Проте, у вказаному пункті на вказано, що повернення коштів здійснюється виключно на картку, з якої і було здійснено оплату.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач BritishAirways Plcне мав можливості здійснити повернення коштів за квитки в тій же валюті на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», а враховуючи, що позивач просив здійснити повернення коштів саме на рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» у зв`язку із припиненням роботи ПАТ «Дельта Банк», відповідач був зобов`язаний здійснити повернення коштів саме на рахунок у ПАТ «Альфа-Банк». Судом встановлено, що в період розгляду справи судом відповідач повернув позивачеві кошти за квитки на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». Так, у адресованому відповідачем листі на ім`я ОСОБА_2 від 07 лютого 2017 року зазначено, що згідно платежів D3 від 02 лютого 2017 року в сумі 8 630,62 доларів США та D1 від 03 лютого 2017 року в сумі 8 630,62 доларів США грошові кошти на загальну суму 17 261,24 долари США були виплачені на рахунок ОСОБА_2 в ПАТ «Альфа-Банк».

Колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача British Airways Plcна те, що ОСОБА_2 мав подати заяву про повернення коштів за квитки до центрального офісу в м. Лондон, оскільки ОСОБА_2 звернувся із заявою про повернення коштів до представництва компанії, яке не наділене повноваженнями розглядати заяви та скарги пасажирів, заява ОСОБА_2 була спочатку передана до офісу в м. Москва, а потім - до офісу в м. Лондон.

British Airways Plcне надано доказів на підтвердження того, коли саме було передано заяву ОСОБА_2 до офісу компанії в м. Лондон з його представництва.

Судом встановлено, ОСОБА_2 подавав письмову заяву про повернення квитків та сплачених коштів через представництво Компанії British Airways Plc в Україні особисто 10 серпня 2015 року, а також на електронну адресу відповідача ba . ukraine @ ba . com 19 червня 2015 року . Пунктом 10 Загальних правил перевезень пасажирів і багажу авіакомпанії British Airways «Повернення» не визначено, що заява про повернення коштів подається виключно до головного офісу компанії в м. Лондон.

На спростування доводів Компанії British Airways Plc Шахалов М.В. надав копію довіреності від 18 червня 2014 року British Airways Plc про призначення Голови представництва Компанії в Україні (представника), згідно з якої Компанія надала представнику повноваження представляти компанію на території України у відносинах з іншими особами.

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення обов`язку по поверненню коштів за квитки за період з 18 серпня 2015 року по 07 грудня 2016 року є законними та обґрунтованими.

В наданих до суду апеляційної інстанції поясненнях представник Компанії British Airways Plc посилався на те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується до спірних відносин». Колегія суддів вважає, що такі посилання не відповідають нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 10 лютого 2021 року по даній справі.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що Компанія British Airways Plc повернула ОСОБА_2 кошти за квитки, розмір заборгованості та те, що стягнення неустойки є видом відповідальності, а не може бути засобом збагачення, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, який підлягає стягненню з Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» на користь ОСОБА_2 до 8 630,62 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» на користь ОСОБА_2 згідно наданих розрахунків підлягає стягненню три проценти річних за період з 18 серпня 2015 року по 07 грудня 2016 року в розмірі 678,15 доларів США.

Відповідач British Airways Plc не оспорював правильність наведених позивачем розрахунків.

Колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч .1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи характер та тривалість порушення прав ОСОБА_2 , час та засоби захисту, які вживалися позивачем для відновлення своїх прав, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що з Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода в сумі 25 000 грн.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» про стягнення неустойки, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Компанії British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі» на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення виконання зобов`язання по поверненню коштів за придбання авіаквитків в сумі 8 630,62 доларів США; три проценти річних за період з 18 серпня 2015 року по 07 грудня 2016 року в розмірі 678,15 доларів США та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 про стягнення неустойки та моральної шкоди відмовити.

Дані про учасників справи.

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Компанія British Airways Plc в особі представництва «Брітіш Еірвейс ПіЕлСі», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 51/50

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.