справа № 208/2105/20
№ провадження 2/208/457/21
19 квітня 2021 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Івченко Т.П.,
за участю: секретаря судового засідання - Корнієнко К.Є.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного письмового провадження у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості»,-
Представник позивача - адвокат Демчук Я.В., діючи на підставі Договору про надання правової допомоги № 17/03/2020 від 17.03.2020 року, та Ордеру серії ВН № 105857 від 27.03.2020 року, подав в інтересах позивача ОСОБА_1 зазначений позов, яким заявлено вимоги про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми заборгованості за розпискою, що є договором позики:
-суми основного боргу - 2 800 (дві тисячі вісімсот ) доларів США що еквівалентні 79 407(сімдесят дев`ять тисяч чотириста сім) гривень 12(дванадцять) копійок за курсом НБУ;
-3 процентів річних - 40 доларів 50 центів, що еквівалентно 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 18(вісімнадцять) копійок за курсом НБУ;
-суми судового збору;
-витрати на правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_1 зазначила, що 01.09.2019 року у неї, відповідач ОСОБА_2 взяв в борг грошову суму у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) доларів США, яку зобов`язався повернути до 01 жовтня 2019 року, що підтверджується складеною розпискою, копію якої позивач долучила до позову. Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, і засвідчуючи отримання грошей.
Не зважаючи на взяті зобов`язання за розпискою від 01.09.2019 року, станом на час звернення із позовом, відповідач зобов`язання щодо повернення суми у розмірі 2800 доларів США не виконав.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, та стан курсу гривні по відношенню до 1 долару США на 26.03.2020 року, згідно до офіційного сайту НБУ становить 27,9552 за 1 долар США, як на час звернення із позов, позивачем визначена сума боргу за еквівалентом до гривні у розмірі 78 274, 56 (сімдесят вісім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні п`ятдесят шість копійок.
Також посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України позивачем заявлено вимогу про стягнення 3-х відсотків річних, від простроченої суми - 2800 доларів США, що за період з 02.10.2019 року по 26.03.2020 року складає 176 днів, та дорівнює 40,5 доларів США, що в еквіваленті становить 1132 гривень 18 копійок.
2.Позиція відповідача.
Відповідач будучи належним чином сповіщений про наявність спору, своїм правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не прибув, заяв та клопотань не подавав.
3.Процесуальні питання пов`язані із розглядом справи.
02.04.2020 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшов позов.
Представником позивача подано заяву про проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача.
21.09.2020 року з боку позивача до справи долучено оригінал боргової розписки (а.с. 33).
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
4.Фактичні обставини встановлені судом.
01 вересня 2019 року складено розписку ОСОБА_2 , згідно до змісту якої останній взяв у ОСОБА_1 у борг суму 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США, яку зобов`язався повернути у строк до 01 жовтня 2019 року (а.с. 9, 33).
Згідно до позиція позивача підтвердження факту невиконання зобов`язання ОСОБА_2 за борговою розпискою від 01.09.2019 року підтверджено наявністю оригіналу боргової розписки у позивача.
5.Норми права застосовані судом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет N 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".
Декретом N 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Як передбачено в ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно до наданої розписки позивачем, підтверджено факт укладення договору між позивачем та відповідачем, який укладений у відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, тобто сторонами дотримано простої письмової форми боргової розписки.
Щодо факту отримання предмета позики та обов`язок її повернення, то згідно до позиції Верховного Суду, - боргова розписка підтверджує не лише факт укладення договору позики та погодження його умов між кредитором та боржником, а також вона засвідчує й безпосередньо факт отримання боржником від кредитора грошових коштів у певному розмірі або речей. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
Як вбачається заявлена боргова розписка позивачем має дані про передачу грошових коштів, їх родових ознак, та їх кількість, та містить дату їх передачі, як на підтвердження моменту передачі предмета позики, містить обов`язок боржника повернути предмет позики кредитору. Що узгоджується із правовою позицією викладеною Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
Також заявлена розписка містить вимоги щодо строку повернення боргу, визначеного сторонами як 01.10.2019 рік.
Судом враховується також правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16- ц, згідно до якого своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Те, що відповідач не виконав умов укладеного із ОСОБА_1 договору позики, оформленого розпискою, факт власноручного підписання якої, з підтвердженням отримання від ОСОБА_1 спірної суми коштів ОСОБА_2 підтвердив у борговій розписці від 01.09.2019 року, яка подана позивачем до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.09.2020 року (оригінал розписки), що є підтвердженням того, що боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням сум, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.
Крім того, суд враховує, що відповідачем не надано ні відзиву, ні будь-яких доказів на спростування заявленою позивачем вимоги та факту існування у відповідача перед позивачем зобов`язань за борговою розпискою складеною ОСОБА_2 від 01.09.2019 року, так як вказана розписка містить відомості, що відповідач отримав кошти із зобов`язанням повернення, а не отримав їх на іншій підставі, зокрема для здійснення спільної діяльності у визначеній сумі.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
А тому суд приходить до обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача суму позики визначену сторонами у грошовій одиниці - долар США, так як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
У частині визначення 3 % річних у доларах США, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, тобто виходячи із суми боргу 2800 доларів США.
А тому наведений розрахунок позивача є таким що підлягає прийняттю та відповідає приписам ст. 625 ЦК України.
7.Судові витрати.
Щодо витрат з оплати правничої допомоги заявлених позивачем, то суд виходить з того, що до матеріалів цивільного позову позивачем не долучено жодного доказу понесення відповідних витрат, а тому в цій частині вимоги не є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 - заборгованість за договором позики в розмірі:
-суми основного боргу - 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США, що еквівалентно 79 407 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста сім) гривень 12 копійок за курсом НБУ:
-3 відсотки річних - 40 (сорок) доларів 50 центів, що еквівалентно 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 18 копійок, за курсом НБУ.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 - судові витрати у розмірі - 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.