Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Сотченко Г.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню, пояснюючи, що 04.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6104, яким з неї на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 08.02.2008 року за період з 08.02.2008 року по 31.05.2017 р. в сумі 83 712, 43 грн, яка складається з залишку заборгованості з тіла кредиту в розмірі 7 263, 11 грн., заборгованості за відсотками 66 304,87 грн., пені та комісії 3300 грн., штрафу 3 843, 45 грн., а також стягнуто витрати, пов`язані із вчиненням напису - 3000 грн.

Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості не є безспірним, його нараховано відповідачем без урахування строку позовної давності та вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями особам, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, до яких відноситься й м.Волноваха, де він постійно проживає та зареєстрований.

Вважає, що вказані обставини свідчать про існування у правовідносинах спору про право, тому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання позивач не з`явився, у позові просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивач уклав договір про надання кредиту та, звертаючись з позовом, не заперечував наявності заборгованості за кредитним договором, не надав правильних, за його думкою, розрахунків суми боргу, не надав належних доказів позовних вимог. Виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі наданих відповідачем документів, під час вирішення питання про вчинення виконавчого напису нотаріус не повинен перевіряти права та обов`язки учасників правовідносин, а лише повинен перевірити наявність необхідних документів. Вважає, що строк позовної давності відповідачем не пропущено, оскільки договір було укладено шляхом підписання анкети - заяви, зміст якої не містив положень щодо строку повернення кредитних коштів. Позивачем було отримано кредитну карту, строк дії якої був встановлено до 01.12, строк дії іншої отриманої позивачем картки за тим же кредитним договором до 06/15. Позивач користувався кредитним коштами, здійснюючи часткове погашення кредиту, тому строк позовної давності слід рахувати з дати несплати чергового платежу, якою є 31.06.2016 р.

Стосовно нарахування позивачеві пені та штрафів зазначив, що відповідно вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідач не здійснював нарахування пені та штрафів особам, які проживають на тимчасово окупованих територіях України у разі повідомлення ними такої інформації до відділення банку та надання відповідних документів. Про проживання позивача на території, де проводилася антитерористична операція, відповідач не був повідомлений, тому йому було правомірно нараховано пеню та штрафи. Просив у позові відмовити, розглянути справу без участі представника відповідача.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі та надала пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову, оскільки виконавчий напис вчинено законно, на підставі наданих відповідачем документів відповідно вимог ст.87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконачих написів нотаріусів, визначених постановою Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29.06.1999 року з подальшими змінами. Згідно з судовою практикою Верховного суду (зокрема, викладеною у постанові від 07.02.2018 року у справі 204/4071/14-ц), вчинення нотаріусом віконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, при цьому нотаріус не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті права, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивачеві було надіслано вимогу про сплату боргу, яку він не оскаржив та не заперечував проти розміру заборгованості. У якості доказу правомірності своїх дій надала копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис: заяву позивача на видачу кредиту, виписку з рахунку боржника, письмову вимогу про усунення порушень, квитанцію відділення поштового зв`язку щодо підтвердження надіслання боржнику листа, опис цінного листа.

Дослідивши матеріали позовної заяви та матеріали відзиву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.

З виконавчого напису, вчиненого 04.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вбачається, що на підставі кредитного договору б/н від 08.02.2008 року, укладеного між сторонами, з позивача на користь відповідача стягнуто не сплачену в строк заборгованість за період з 08.02.2008 року по 31.05.2017 року в сумі 80 712 грн, яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 264,11 грн., залишку заборгованості за відсотками 66 304, 87 грн., пені та комісії 3300 грн., штрафу 3 843, 45 грн., а також стягнуто витрати, пов`язані із вчиненням напису - 3000 грн. ( а.с.9)

Відповідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така ж правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів- зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Оскільки позивач не погоджується із сумою заборгованості, то вказана заборгованість не є безспірною.

Відповідно до п.8, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У п.10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Тобто, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи ( чеки, квитанції тощо), що підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

У запереченнях відповідач визнав, що договір між сторонами укладено шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, зміст яких розміщений на сайті відповідача, а не шляхом підписання письмового договору, який містить конкретні умови, з якого можливо встановити інформацію, що свідчить про безспірність вимог, як-то: строку дії договору, розміру отриманих боржником кредитних коштів, терміну їх повернення, розміру процентної ставки та умов збільшення її розміру. Також, відповідач визнав, що строк позовної давності за кредитними договорами, в яких не встановлено строків їх дії або виконання, слід визначати з урахуванням позицій Верховного Суду в залежності від строків сплати останнього платежу ( який у даному був здійснений позивачем 18.10.2014 року - в межах строку позовної давності), а не відповідно умов договору.

Відсутність письмового договору між сторонами також підтверджується наданими приватним нотаріусом Бондар І.М. документами, зокрема заявою позичальника на видачу кредиту, який не містить будь-яких умов, окрім розміру кредитного ліміту (2800 грн) та процентної ставки (3% на місяць), тоді як у розрахунку заборгованості застосовано розмір процентної ставки 36-43,2 %.

Крім того, з оскаржуваного виконавчого напису встановлено, що загальна сума заборгованості складається з залишку заборгованості за кредитом, залишку заборгованості за відсотками, пені та комісії.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

З копії паспорту позивача випливає, що з 1997 року по теперішній час він проживає у м.Волновасі Донецької області (а.с.5-7), яка відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, тому відповідач не повинен був нараховувати позивачеві штрафні санкції, які врахував під час нарахування заборгованості, в тому числі за період з 14.04.2014 р по 31.05.2017 р.

Таким чином, з викладеного вбачається спір стосовно визначеного стягувачем розміру заборгованості позивача.

Також, з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 в редкції від 10.12.2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.07.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/200084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до кредитного договору, укладеного банком з позивачем.

З викладеного вище вбачається, що виконавчий напис здійснено нотаріусом Бондар І.М. з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, стягувачем не було надано оригіналу нотаріально завіреного кредитного договору, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 04.07.2017 року застосував не чинні на той момент норми, які регулювали порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, тому позов слід задовольнити та визнати вчинений 04.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 6104, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 141, 253, 259, 263, 267, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 4 липня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 6104, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 лютого 2008 року в сумі 80 712, 43 грн та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в сумі 3 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Овчиннікова