Справа № 446/708/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/3659/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря Симець В.І.,

з участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області Дегтяренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Відділу приватизації Добротвірського комунального підприємства «Підприємства по обслуговуванню житла», третьої особи Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у Львівській області, про часткове скасування наказу та переведення квартири до комунального житлового фонду,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року позивачі звернулися в суд з позовом, уточнивши який, просили: скасувати частково наказ Добротвірської ТЕС від 04.04.2008 року за №112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 та перевести квартиру АДРЕСА_2 до комунального житлового фонду.

В обґрунтування позовних вимог, посилалися на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності одноособово на житлову квартиру АДРЕСА_2 . Згадана квартира була надана відповідачу ОСОБА_4 та членам його сім`ї на той час ОСОБА_3 та ОСОБА_1 згідно ордера №1370 від 23.06.1993 року на підставі рішення виконкому Добротвірської селищної ради №46 від 17.06.1993 року. В подальшому у зв`язку із збільшенням членів сім`ї відповідач по причині народження ще однієї дитини, в дану квартиру з 03.10.1994 року зареєстрував ОСОБА_2 . Всі члени сім`ї, перебуваючи на квартирній черзі, з часу отримання житла, набули право на безоплатну приватизацію житла згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оскільки ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» «Об`єкти приватизації» в п. 1. передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках , кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Проте до 04.04.2008 року (до часу вирішення питання про приватизацію квартири), на той час неповнолітня ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 з 20.03.2008 року були виписані з квартири, внаслідок чого втратили право на приватизацію даної квартири. Виписувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з порушенням їхніх прав на житло, оскільки квартира надавалася сім`ї в складі 3-х осіб, проте в подальшому безпідставно приватизовувалася на одну особу, оскільки така приватизація проводилася вже на одну особу. Крім того, при їх виписці не було отримано згоди органу опіки та піклування, не досліджувалося питання що в такий спосіб порушуються їхні права на житло. ОСОБА_3 будучи дружиною відповідача ОСОБА_4 , 25.03.2004 року була також виписана з даної квартири. Через протиправні дії відповідача позивачі не знали що їх було виписано і в такий спосіб вони втратили право на приватизацію.

Рішенням Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року позов задоволено.

Скасовано частково наказ Добротвіської ТЕС від 04.04.2008 року за №112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 та переведено квартиру до комунального житлового фонду.

Рішення оскаржила особа, що не брала участі у справі ОСОБА_5 , подавши апеляційну скаргу 20 червня 2019 року. В апеляційній скарзі зазначає, що даним рішенням порушуються його права та інтереси, оскільки рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року задоволено його позов про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 535 045,65 грн. Під час розгляду даної справи судом були вжиті заходи забезпечення позову, зокрема заборонено відчужувати нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 на праві власності, а саме квартиру, яка є предметом спору у даній справі. Вважає, що даний позов поданий з метою уникнути звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення боргу на його користь. Ухвалюючи рішення, суд не з`ясував відношення до позову відповідача, а також дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 є неправомірними за відсутності будь-яких доказів про це. Суд не врахував того, що в паспортах позивачів є відмітка про зняття з реєстрації з спірної квартири, а тому твердження про те, що їм не було відомо про це не відповідає дійсності. В матеріалах справи відсутні докази, що саме відповідач знімав дітей та дружину з реєстрації з спірної квартири . Задовольняючи позов, суд не з`ясував чи перебуває квартира під будь-яким обтяженнями, в заставі чи іпотеці. Крім цього, фіктивність даного позову підтверджується тим, що у справі за його позовом про стягнення боргу інтереси ОСОБА_4 представляє адвокат Ференц Р.І., а у даній справі адвокат Ференц Р.І. представляв інтереси позивачів. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Від директора ДКп «ПОЖ» - Солотвінського М.М. 02 квітня 2021 року та від представника ОСОБА_5 адвоката Сєргєєвої О.І. 26 квітня 2021 року надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за їхньої відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області Дегтяренко О.О. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право позивачів на приватизацію майна не реалізовано через протиправні дії відповідача ОСОБА_4 , у зв`язку реєстрацією ним спірної квартири одноособово у приватну власність.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Встановлено, що 23 червня 1993 року ОСОБА_4 на сім`ю із трьох осіб, а саме: він, дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету від 17 червня 1993 року № 46 (а. с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2008 року, виданого приватизаційним бюро Добротвірської ТЕС на підставі наказу по Добротвірській ТЕС від 04 квітня 2008 року за № 112, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,8 кв. м, яка складається з трьох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету, двох лоджій (а. с. 15).

Згідно із довідкою Добротвірського КП «ПОЖ» від 16 серпня 2017 року № 34 ОСОБА_4 , 1964 року народження, був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 і, у період з 04 жовтня 1993 року до 20 березня 2008 року та з 01 квітня 2008 року. ОСОБА_3 ,1964 року народження, була зареєстровані у зазначеній квартирі у період з 04 жовтня 1993 року до 25 березня 2004 року, ОСОБА_1 , 1992 року народження у період з 04 жовтня 1993 року до 20 березня 2008 року і з 31 січня 2012 року до 24 липня 2017 року, 15 серпня 2017 року. ОСОБА_2 , 1994 року народження, у період з 03 жовтня 1994 року до 20 березня 2008 року, з 06 листопада 2013 року до теперішнього часу (а. с. 17).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 10 жовтня 2017 року № 110 про розгляд заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про реприватизацію квартири АДРЕСА_2 , вирішено рекомендувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з питанням про реприватизацію спірної квартири звернутися до суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_5 на рішення Кам`янка-Бузького районноо суду Львівської області від 05 листопада 2018 року закрито.

Постановою Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження та вказуючи, що права та інтереси заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що вирішення спору у цій справі в обраний сторонами спосіб має значення для належного виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року у справі № 446/405/17. Апеляційний суд не звернув уваги на те, що рішення суду першої інстанції щодо скасування наказу Добротвірської ТЕС від 04 квітня 2008 року № 112 «Про передачу житлових квартир у власність громадян» та передачу квартири, яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності, до комунального житлового фонду впливає на права та інтереси ОСОБА_5 , оскільки заявник має правомірні очікування на виконання рішення суду про стягнення боргу за рахунок майна, яке було у відповідача, а тому зацікавлений у поверненні правового становища ОСОБА_4 у попередній стан, відповідно до якого він є власником спірного майна.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що право позивачів на приватизацію майна не реалізовано через протиправні дії відповідача ОСОБА_4 , проте, судом першої інстанції не зазначено в чому полягали протиправні дії відповідача ОСОБА_4 .

Так, позивачі вказували, що через протиправні дії відповідача вони не знали, що їх було виписано з спірної квартири і у такий спосіб вони втратили право на приватизацію.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » ( в редакції чинній на момент зняття позивачів з реєстрації) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх, які не мають батьків, та осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

Позивачами не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_4 діючи незаконно, без їх відома здійсним зняття з реєстрації місця проживання.

Окрім того, як вбачається з копії паспортів позивачів, такі містять відмітки про зняття з реєстрації місця проживання та про нову реєстрацію місця проживання, тому твердження, що вони не знали про те, що вони виписані з квартири не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 на момент зняття її з реєстрації місця проживання виповнилось 16 років, а тому вона відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» повинна була подати заяву особисто.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та що позивачами не надано доказів того, що діями відповідача було порушено їхні права.

Окрім цього, встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивував тим, що 15 травня 2015 року він позичив ОСОБА_4 6045 доларів США строком до 01 січня 2016 року з виплатою 400 доларів відсотків щомісяця. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав йому відповідну розписку.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (інд. код. НОМЕР_1 д.н. 14.07.1964) в користь ОСОБА_5 ( інд.код НОМЕР_2 д.н. 09.06.1976) борг в сумі 535045 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч сорок п`ять ) гривень 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 (інд. код. НОМЕР_1 д.н. 14.07.1964) в користь ОСОБА_5 ( інд.код НОМЕР_2 д.н. 09.06.1976) судовий збір в сумі 5350 ( п`ять тисяч трисат п`ятдесят ) гривень 45 коп. та 320 (триста двадцять ) грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 535 045 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч сорок п`ять) гривень та судового збору в сумі 5670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень змінено. Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 235 531 (двісті тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 80 копійок та 2495 (дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) гривень судових витрат.

Окрім цього, ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 березня 2017 року до розгляду справи по суті заборонено відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала не скасована, та була чинною на момент ухвалення рішення Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи, та не було взято до уваги, що на момент розгляду спору, квартира за адресою АДРЕСА_1 знаходилась під арештом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задоволити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Відділу приватизації Добротвірського комунального підприємства «Підприємства по обслуговуванню житла», третьої особи Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації у Львівській області, про часткове скасування наказу та переведення квартири до комунального житлового фонду відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 травня 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.