УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

12.05.2021

м. Одеса

Справа № 522/7976/21

Провадження № 2-з/522/230/21

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кріль Х.С. розглянула заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

Заявник просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, а саме кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із продажем, даруванням чи відчуженням іншим шляхом кв. АДРЕСА_1 ;

- накласти арешт на корпоративні права ТОВ «Винхол Оксамитне», код юридичної особи 34815480, яка належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо корпоративних прав ТОВ «Винхол Оксамитне», код юридичної особи 34815480.

ОСОБА_1 зазначає, що 26.05.2007 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав 1 000 000 дол. США. З квітня 2019 ОСОБА_2 не виплачує борг, внаслідок чого ОСОБА_1 недоплачено 142 000 дол. США.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та стягнення грошових коштів у розмірі 142 000 дол. США. Вважає, що існують об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_2 , дізнавшись про позов, відчужить своє майно на користь третіх осіб або переоформить право власності на іншу особу, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду. Через це є потреба також вжити заходів щодо корпоративних прав.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши доводи заяви, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні з огляду на наступне.

Частинами 1 і 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Адекватність заходу до забезпеченя позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчинити певні дії.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заявник просить забезпечити позов, зокрема, шляхом накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Винхол Оксамитне» та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються корпоративних прав. ОСОБА_2 є керівником товариства.

Проте суд не вбачає підстав для застосування таких заходів забезпечення позову.

За загальним правилом, згідно з ст. 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Тобто, господарське товариство не відповідає за особистими зобов`язаннями його учасника (засновника), крім випадків, встановлених законом та установчими документами.

Беручи до уваги обраний заявником захід забезпечення позову, оцінивши реальність вчинення цих дій, Суд вважає, що такі безпосередньо впливатимуть на діяльність як самого товариства, так і права учасника товариства щодо розпорядження своєю часткою у статутному капіталі. Отже, обрані заходи забезпечення не є співмірними обсягу заявлених вимог, оскільки їх застосування призведе до перешкод діяльності товариства, порушуватиме права та інтереси юридичної особи.

Крім того, заявник посилається на те, що внаслідок несплати боргу, є підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 розпорядиться своїми корпоративним правами та не поверне кошти.

Безумовно, несвоєчасне повернення коштів боржником справляє негативний вплив на кредитора. Такі дії можуть мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Проте зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі. Забезпечення обов`язку повернення відповідачем коштів за договором позики не повинно реалізовуватись за рахунок накладення обмежень на корпоративні права ТОВ « Винхол Оксамит».

Заявник також просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на непухоме майно. а саме кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . Зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить зазначена квартира.

Проте суд не вбачає підстав для застосування такого заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки, доприкладу, зроблено Верховним Судом у постанові від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

ОСОБА_1 зазначає, що є можливість відчуження відповідачем квартири на користь третіх осіб. Проте жодного доказу на підтвердження обставин щодо відчуження майна не надано.

Та найважливіше те, що заявник не надав суду доказів належності кв. АДРЕСА_1 на праві власності саме ОСОБА_2 . Як і не надано жодних доказів, що між сторонами дійсно має місце спір, щодо вирішення якого позивач має намір подати позов.

З огляду на наведене, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Х.С. Кріль