Справа №751/932/21
Провадження №2/751/649/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Гармаш - Лящинської М.В.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

встановив:

08.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, в якому просить, зокрема: зобов`язати виключити із суми заборгованості за управління багатоквартирним будинком належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості попереднього власника, що виникла до 28 листопада 2019 року в розмірі 5631 грн. 64 коп.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п.3.9 Договору ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити всю заборгованість по сплаті комунальних та інших платежів за користування квартирою, яка виникла до звільнення вищезазначеної квартири. ОСОБА_2 квартиру звільнив 29.11.2019 р. 28.11.2019 року, між сторонами складено акт прийняття - передачі квартири. При звільненні квартири, ОСОБА_2 залишив борги за управління багатоквартирним будинком належної йому квартири. КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради нарахувало заборгованість за управління багатоквартирним будинком належної попередньому власнику - ОСОБА_2 квартири, новому власнику - ОСОБА_1 в розмірі 5631 грн. 64 коп.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки позов не містить правової аргументації та відповідного обґрунтування порушеного права позивача.

Позивач, представник позивача, представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились. Про дату та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме його прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.11.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8-11)

Відповідно до п. 3.9 вказаного Договору, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити всю заборгованість по сплаті комунальних та інших платежів за користування квартирою, яка виникла до звільнення вищезазначеної квартири.

ОСОБА_2 квартиру звільнив 29.11.2019 р., а 28.11.2019 року між сторонами складено акт прийняття - передачі квартири, згідно якого зафіксовано борг останнього перед КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради в сумі 5631 грн. 64 коп. (а.с.12)

Разом з тим, відповідач КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради здійснив нарахування в грудні 2020 року заборгованості за утримання будинків та прибудинкових територій попереднього власника - ОСОБА_2 новому власнику - ОСОБА_1 , що вбачається із наданого позивачем і не спростованому відповідачем розрахунку та рахунку за грудень 2020 року. (а.с.21-22)

Судом встановлено, що із вказаного питання представник позивача звертався до відповідача із претензією від 27.08.2020 року, в якій просив виключити заборгованість за утримання будинків та прибудинкових територій нового власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , а саме яка обліковується до 28.11.2019 року та на даний час.

Як вбачається із відповіді на претензію №837 від 13.10.2020 року, відповідач зазначає, що заборгованість обліковується по особовому рахунку за адресою квартирою, а не за її власником. Станом на 31.11.2019 року за даною адресою існувала заборгованість в сумі 5631 грн.64 коп., яка не погашена попереднім власником квартири по теперішній час.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки, п. 49).

У справі «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), рішення Великої Палати від 05 квітня 2018 року, Європейський Суд з прав людини виклав загальні принципи доступу до суду.

Зокрема, Суд зазначив, що у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder V. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1975 року, пп. 28-36) було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, у статті 6 пункт 1 представлено «право на суд», тобто право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), пункт 36).

У цій справі суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції, підкресливши, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним».

У справі «Пантелеєнко проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засоби правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених в Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Суд також відмітив, що засіб юридичного захисту, що вимагає стаття 13 Конвенції, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (справа «ГІантелеєнко проти України», рішення від 29 червня 2006 року, п.п. 76,77).

В той же час, за певних обставин справи «практичний та ефективний характер» цього права може бути порушено через суворе трактування процесуального правила - «надмірний формалізм».

При цьому, у практиці Суду закріплено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду справи по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.

В даній справі позивач звернулась за захистом її прав як споживача послуг з управління багатоквартирним будинком до відповідача, який зарахував до заборгованості позивача суму боргу попереднього власника та ігнорує претензії нового власника.

Між сторонами виникли правовідносини з управління багатоквартирним будинком, які регулюються нормами ЦК України. Законом України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, Правилами надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712 (надалі-Правила).

Пунктом 41 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надану послугу з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором управління.

Відповідно до п. 42 Правил Управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором управління.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про Житлово-комунальні послуги» та п. 9 Правил, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач, це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Згідно п. 32 Правил, ціна послуги з управління встановлюється договором управління з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором управління, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

У п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Стаття 9 визначає порядок оплати житлово-комунальних послуг, а саме:

- споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором;

- споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не визначено у договорі купівлі-продажу. На позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги в період часу до 28.11.2019 року, тобто до укладення нею договору купівлі-продажу цієї квартири, оскільки вона у вказаний час не була і не могла бути споживачем послуг Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради.

У справі №200/14925/15 від 18 грудня 2018 року Верховний Суд вказав, що підтримуючи висновок суду першої інстанції про відмову в позові у зв`язку з невірно обраним способом захисту прав, апеляційний суд не звернув уваги на те, що позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості та заборону в майбутньому вчиняти дії щодо включення такої суми у вимогу до сплати узгоджується із частиною другою статті 16 ЦК України, якою передбачений невичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Так, згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Статтею 137 ЦПК України встановлено: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До матеріалів справи надано копію квитанції про фактичну сплату відповідачем 1 000 грн., копію договору про надання правничої допомоги від 21.10.2020 року, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги та копію акту прийняття-передачі наданих послуг від 01.02.2021 року, згідно якого вбачається, що консультація з приводу подання позову про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії склала 100 грн. 00 коп., складання позову, клопотань, виготовлення додатків склала 400 грн. 00 коп. та участь в судових засіданнях склала 500 грн. 00 коп.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, оскільки представник позивача не приймав участі в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 13, 76-89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про захист прав споживачів - задовольнити.

Зобов`язати Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради (код ЄРДПОУ 05391821) виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) послуги за управління багатоквартирним будинком належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника, що виникла до 28 листопада 2019 року в розмірі 5631 (п`ять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 64 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради (код ЄРДПОУ 05391821) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. (Призначення платежу: отримувач коштів - ГУК у м. Київ/м. Київ/22030106; код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувач - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Стягнути з Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради (код ЄРДПОУ 05391821) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення суду виготовлений 05.05.2021 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач