14.05.2021 ЄУН №389/1330/20
Провадження №4-с/389/4/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А., представника скаржника - адвоката Остапенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Сахнюка Олександра Миколайовича,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року звернувся до суду з даною скаргою на дії державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Сахнюка Олександра Миколайовича, в якій просить: визнати дії державного виконавця неправомірними та бездіяльними; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів від 23 березня 2021 року, винесену державним виконавцем у виконавчому провадженні №64840856.

Скаргу обгрунтував тим, що відповідно до відповіді Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), на підставі судового наказу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за № 2-н/389/135/20 від 02 червня 2020 року стосовно нього 16 березня 2021 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за №64840856 та №64841107 про примусове виконання вищевказаного судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 і заробітку (доходу) платника аліментів, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття та судового наказу №389/1329/20 від 16 липня 2020 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання аліментів у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочавши стягнення з 22 травня 2020 року. 23 березня 2021 року державним виконавцем у виконавчому провадженні, винесено постанову про арешт його коштів як боржника. Як вказав виконавець, постанова про арешт коштів винесена з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документу, для забезпечення реального виконання рішення суду, так як сума заборгованості перевищує суму платежів за три місяці. Потім державний виконавець вказує, що відповідно до відомостей наданих ним щодо заробітної плати отриманої за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року заборгованість по виконавчому провадженню № 64840856 становить 32236 грн. 30 коп. та по виконавчому провадженню № 64841107 21404 грн. 80 коп. Також у відповіді виконавець додатково повідомив, що у виконавчій службі відкривалися виконавчі провадження за № 62624940 та № 62710139 з примусового виконання вищезазначених судових наказів від 07 серпня 2020 року та ці виконавчі провадження завершені на підставі п.1 ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача, заборгованість зі сплати аліментів станом на 07 серпня 2020 року, відсутня.

З діями державного виконавця не згоден та вважає їх неправомірними виходячи з наступного. Так дійсно були винесені вказані судові накази про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та у червні 2020 року відкриті виконавчі провадженні з їх виконання. Потім він та ОСОБА_2 домовилися, що він сам буде сплачувати аліменти, у зв`язку з чим остання на початку серпня 2020 року, за письмовою заявою забрала виконавчі документи. Аліменти він сплачував добровільно, відкрив картку у Приватбанку «Голд Віза» з якої перераховував на картку ОСОБА_2 , яка відкрита в Ощадбанку, аліменти. Таким чином, починаючи з 17 липня 2020 року по 10 березня 2021 року він сплатив аліментів на загальну суму 60705 грн. 50 коп. При цьому, незрозуміло чому борг зі сплати аліментів на суму 53641 грн. 10 коп. нараховано за період серпень 2020 року лютий 2021 року, тобто за місяці в яких він аліменти перераховував у добровільному порядку. ОСОБА_2 як вона вказала, написала заяву 15 березня 2021 року про поновлення стягнення аліментів з 01 березня 2021 року, так як він сплачував аліменти самостійно. За вказаних обставин державний виконавець безпідставно нарахував йому борг по аліментам та наклав арешт на його кошти, тож його дії є неправомірними.

Скаржник та представник скаржника (боржника) адвокат Остапенко А.І. в судовому засіданні вимоги скарги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встаовленому порядку, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, його представника та дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встаноавлено, що 02 червня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ ЄУН 389/1330/20 (провадження №2-н/389/135/20, яким з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

30 червня 2020 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на її ж утримання, аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочавши стягнення з 22 травня 2020 року (Справа ЄУН 389/1329/20, Провадження №2/389/279/20)

Вказаний судовий наказ та виконавчий лист 389/1329/20, виданий 16 липня 2020 року на виконання зазначеного судового рішення стягувачем були звернуті до примусового виконання до Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) та з їх виконання відкривалися виконавчі провадження №62624940 та №62710139, які 07 серпня 2020 року на підставі п.1 ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача, завершились. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 07 серпня 2020 року, відсутня.

У подальшому ОСОБА_2 подала до Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) заяву про примусове виконання зазначених вище виконавчих документів.

16 березня 2021 року державним виконавцем Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Сахнюком О.М. на підставі заяви стягувача про примусове виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64841107 з примусового виконання виконавчого листа №389/1329/20, виданого 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на її ж утримання, аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочавши стягнення з 22 травня 2020 року.

Також, 16 березня 2021 року державним виконавцем Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Сахнюком О.М. на підставі заяви стягувача про примусове виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64840856 з примусового виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 березня 2021 року у виконавчому провадженні №64840856 державний виконавець Сахнюк О.М. з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документа та законних вимог державного виконавця, а також для забезпечення реального виконання рішення суду, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 . Як зазначено у листі виконавчої служби від 15 квітня 2021 року адресованого представнику скаржника, арешт коштів боржника було здійснено державним виконавцем так як сума заборгованості перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до довідок державної виконавчої служби сукупний розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом ЄУН 389/1329/20 (виконавче провадження №64841107) станом на 01 березня 2021 року становить 21404 грн. 80 коп. та нарахований за період серпень 2020 року - лютий 2021 року, а сукупний розмір заборгованості по аліментам за судовим наказом ЄУН 389/1330/20 (виконавче провадження №64840856) станом на 01 березня 2021 року становить 32236 грн. 30 коп. та нарахований за період серпень 2020 року - лютий 2021 року.

На підтвердження того, що скаржником самостійно у добровільному порядку перераховувалися на рахунок стягувача аліменти, до скарги долучено витяг з додатку «Приват-24» на якому зображено картку для виплат Голд № НОМЕР_1 , а також платіжні доручення, з яких вбачається, що ОСОБА_7 починаючи з 12 липня 2020 року по 10 березня 2021 року перераховувалися грошові кошти на дебет. рахунок № НОМЕР_2 на загальну суму 60705 грн. 50 коп., при цьому призначення платежу вказане як переказ особистих коштів.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та судових наказів.

Згідно з положенням п.1 ч.1 ст. 6 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 ст.12 Закону передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно зі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадежння» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою, другою статті 56 Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 Закону).

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи встановлені обставини, а саме надходження до виконавчої служби судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини боржника, довідку про наявність заборгованості за вказаним виконавчим документом, та вказані вимоги Закону, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , є правомірними.

Доказів про те, що боржником оспорювалися суми заборгованості зі сплати аліменів матеріали справи не містять, долучені до скарги витяг з додатку «Приват-24» на якому зображено картку для виплат Голд № НОМЕР_1 , а також платіжні доручення, не спростовують наявності заборгованості, оскільки не містять даних про те, що грошові кошти перераховувалися на рахунок стягувача та їх цільове призначення було аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 . Відтак, підстави для зняття арешту на грошові кошти боржника, який накладено постановою про арешт коштів боржника від 23 березня 2021 року винесеною у виконавчому провадженні №64840856, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.258-261, ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Сахнюка Олександра Миколайовича, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 14 травня 2021 року.

Суддя Г.В. Берднікова