Справа № 185/2571/21
Провадження № 2/185/1969/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/2571/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності на частину домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: 7/100 часток житлового будинку загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах з дозволу матері ОСОБА_4 , та визнати за позивачем право власності на 7/100 частин вказаного будинку.

Позовна заява мотивована тим, що 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах з дозволу матері ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: 7/100 частин житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 , зареєстрований на Павлоградській товарній біржі 11.02.2021 за №2/03ф-НД, та який було зареєстровано в БТІ. На той час договір укладений на товарній біржі не підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, на даний час ця вимога є обов`язковою та тягне нікчемність правочину, угода сторонаму повністю виконана, в зв`язку з чим вона звертається до суду.

Сторони подали заяви розгляд справи за їх відсутності.

Позивач наполягав на задоволенні позову.

Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що 11 лютого 2000 року ОСОБА_3 набула право власності на 7/100 часток житлового будинку загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах з дозволу матері ОСОБА_4 , посвідченого на Павлоградській товарній біржі 11.02.2000 за №2/03ф-НД.

06 вересня 2003 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 06.09.2003.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Проте спеціальною нормою ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами по вищезазначеній угоді було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов, та вказаний правочин повністю виконаний сторонами.

На момент укладення угоди законодавством не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі - продажу нерухомості на біржах. На даний час згідно чинного законодавства угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.02.2000, посвідчений Павлоградською товарною біржою за р.№2/03ф-НД, є дійсним.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ними документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, та визнання за позивачем права власності на 7/100 частин житлового будинку.

На підставі викладеного та керуючись ст.4, 5, 13, 76-83, 141, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності на частину домоволодіння задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: 7/100 часток житлового будинку загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11 лютого 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах з дозволу матері ОСОБА_4 , зареєстрований 11.02.2000 на Павлоградській товарній біржі за реєстровим №2/03ф-НД.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/100 часток житлового будинку загальною площею 128,9 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 від 26.08.1999, адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко