ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/634/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Гриньова А. М.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/14032/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року (суддя Палінчак О. М., повне судове рішення складено 01 березня 2021 року) про відмову у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано до нього відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року. Заяву обґрунтовував тим, що він не вчиняв жодних дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду, у нього відсутня об`єктивна можливість погашення заборгованості у зв`язку з відсутністю майна і доходів. Крім того, усвідомлює свій обов`язок сплати заборгованості, вживає всі можливі дії, спрямовані на формування фінансової спроможності виконати рішення суду. Заявою про довіру на виконання праці іноземцю від 28 грудня 2020 року його запрошено на працевлаштування на посаду оператора машин та пристроїв для виробництва пластикових вікон у товаристві AMWORK SP. ZO.O., що знаходиться на території Республіка Польща, що дозволить йому отримати дохід і забезпечить виконання рішення суду.

Тому ОСОБА_1 просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі, поданій представником, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Суд не врахував зазначені ним підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. До нього застосований найсуворіший захід, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, який порушує його конституційні права.

У відзиві стягувач ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. ОСОБА_1 з метою ухилення від цивільної відповідальності після його звернення з вимогою про повернення боргу провів відчуження нерухомого майна на користь дочки. Боржник займається неофіційною підприємницькою діяльністю, але рішення суду не виконує. Вважає, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами та затягує розгляд справи.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Стягувач ОСОБА_3 у відзиві просить провести розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 398414,38 грн боргу за договором позики, 16932,61 грн - 3 % річних, 80347,16 грн - проценти за користування коштами. Вирішено питання про судові витрати.

На виконання рішення суду Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 08 квітня 2019 року видав виконавчий лист № 686/14032/18.

11 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59336051 з примусового виконання виконавчого листа № 686/14032/18, виданого 08.04.2019, і зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Відповідно до постанови від 11.06.2019 та 12.06.2019 у ВП № 59336051 на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , та на грошові кошти, що містяться на рахунках, накладено арешт.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, задоволено подання державного виконавця та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов`язань по сплаті боргу у виконавчому провадженні № 59336051.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що ОСОБА_1 рішення суду не виконав, а тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є забезпеченням виконання судового рішення. Підстави для застосування заходів не відпали.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У силу ч. 1 ст 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII) громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п. 5 ч. 1 ст 6 Закону № 3857-XII).

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до акту державного виконавця від 02.09.2019 (а.с. 104), 19.11.2019 (а.с. 105), 28.11.2019 (а.с. 109), виклику державного виконавця № 70067/14.19-30 від 18.11.2019 (а.с. 108) ОСОБА_1 повідомлявся про наявність відкритого виконавчого провадження та необхідність з`явитися до державного виконавця.

На зазначені виклики боржник не реагував, до державного виконавця не з`являвся та декларацію про доходи не подав. 02 грудня 2019 року на адресу Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він повідомляє про неможливість прибути на виклик державного виконавця, оскільки знаходиться за межами міста Хмельницький (а.с. 111).

Згідно з ч. 5 ст 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання у здійснення особою права на свободу пересування.

11 вересня 2019 року на адресу Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що він не ухиляється від виконання рішення суду та усвідомлює наявність обов`язку сплатити заборгованість, проте у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем здійснив лише часткове погашення боргу, що підтверджується квитанцією про оплату 250 грн (а.с. 100-101).

Розпорядженням № 59336051 від 11.09.2019 грошові кошти, що надійшли 06.09.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 686/14032/18, виданого 08.04.2019 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, перераховано 45 грн на користь ОСОБА_3 , 5 грн виконавчого збору, 200 грн витрат виконавчого провадження (а.с. 103).

Враховуючи суму заборгованості ОСОБА_1 , яка становить 499678,29 грн та суму погашення заборгованості, яка становить 45 грн, зобов`язання останнього не можна вважати виконаним належним чином та таким, що дає підстави для скасування обмежувальних заходів.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги ідентичні з аргументами, викладеними у заяві, яким суд першої інстанції надав оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Вони фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду від 01 березня 2021 року.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення принципу пропорційності не заслуговує на увагу, оскільки застосоване до боржника тимчасове обмеження ґрунтуватися на законі, переслідує одну з легітимних цілей, передбачених ч. 3 ст 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, знаходитися у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування). На думку колегії суддів таке обмеження сприятиме виконанню судового рішення у справі про стягнення заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини у пункті 58 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта