ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8889/20

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/672/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

дата та місце складання повного тексту рішення: 11 березня 2021 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просив визначити йому додатковий двомісячний строк після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори після смерті його батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є рідним сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом, за життя батьку на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

27 листопада 2020 року він звернувся із завою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А., але відповідно до листа нотаріуса від 27.11.2020 року йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для продовження строку прийняття спадщини. Зазначає, що саме через те, що на території України і зокрема в м. Чернігові були запровадженні обмеження по пересуванню та роботі установ, він і не звернувся у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2021 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , терміном в 2 (два) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. по 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. з кожного.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті батька, пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним і пропущений в період дії карантинних заходів, а тому причина пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини є поважною.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач під час розгляду справи у суду першої інстанції не подав доказів того, що саме йому завадило звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або ж так само направити цю заяву поштою на адресу будь-якої нотаріальної контори, починаючи з 30.03.2020 року.

Вважає, що сам по собі факт поширення інфекційного захворювання COVID -19 не може бути підставою для задоволення позовних вимог без надання відповідних доказів неможливості звернутись до нотаріуса у відведений законом строк.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігові у віці 85 років помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9). Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач по справі та відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 25).

Відповідно до довідки від 09.11.2020 року спадкодавець до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. від 27.11.2020 року №360/02-14/41/2020, ОСОБА_2 пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини (а.с.11).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Тобто за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин. Згідно з цим судовим рішенням поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Дія карантинних заходів неодноразово подовжувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року та № 500 від 17.06.2020 року та № 956 від 13.10.2020 року на території України з 12.03.2020 до 31.12.2020 встановлено карантин.

З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з об`єктивних причин позивач на день спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини не мав змоги приїхати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та вчасно подати заяву про своє бажання її прийняти.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 зазначав, що вимушений був уникати всіх контактів, які прямо чи опосередковано могли стати причиною ураження через нього, його матері, яка є літньою людиною. Зазначені обставини призвели до пропуску передбаченого законодавством строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , оскільки причини, зазначені позивачем є об`єктивними та непереборними, крім того строк, який позивач пропустив, є незначним.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховував, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд першої інстанції врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав причини пропуску строку поважними, оскільки причини пропуску строку обумовлені об`єктивними причинами та, насамперед, карантинними обмеженнями, які виразилась, як у режимі самоізоляції для позивача так і ускладненням транспортного сполучення.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Отже, оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст складено 17 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: