Справа № 368/341/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Лєвшин Н.О.

з участю скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

та особи, дії якої оскаржується ОСОБА_3

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржується: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольга Володимирівна на рішення державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

скаржник просить суд визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанкж Ольги Володимирівни від 26.11.2020 року та від 29.01.2021 року, винесені у виконавчому провадженні №52518331 в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних та виплат та відкритий в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та зобов`язати головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольгу Володимирівну зняти арешт з карткового рахунку НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в НОМЕР_1 , не пізніше наступного робочого дня з дня набрання рішенням суду законної сили, обґрунтовуючи скаргу наступним.

На виконанні у Кагарлицькому районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває: виконавчий лист №368/911/16-ц від 20.09.2016 року про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь стягувача ОСОБА_4 боргу та виконавчого збору на користь держави на загальну суму 106152 гри.20 коп.

У березні 2021 року йому стало відомо, то його картковий рахунок в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на який він отримує пенсію, заблокований. На його заяву про зняття арешту з його пенсійної картки, йому було надано відповідь, то дійсно на його рахунок у Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на який надходить його пенсія, накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2021 року, винесеної головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк О.В., копію якої було йому надано разом з іншою постановою про арешт коштів боржника в цьому ж провадженні від 26.11.2020 року, винесена тим же державним виконавцем.

Оскільки на зазначеному картковому рахунку знаходяться кошти, які надходять з Пенсійною фонду, тобто пенсія, яка є його основним джерелом доходів, він вирішив спочатку звернутися до начальника Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням усунути цю несправедливість і захистити його право на отримання пенсії без звертання до суду шляхом зняття арешту з цього карткового рахунку.

Він надав до Кагарлицького відділу ДВС банківську довідку та виписку по рахунку, які підтверджують, що на даній картці знаходяться лише пенсійні та соціальні виплати. Однак, він отримав відмову № 6135 від 13.04.2021 року, яку вважає незаконною, як і дії державного виконавця, який арештував його пенсію.

З цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних і а інших джерел та забезпечується ст. ст. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Норми ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно наданих ним довідки та банківської виписки по арештованому рахунку, видно, що всі кошти на картковому рахунку є пенсією та соціальними виплатами, з яких він плаче щомісячно комунальні послуги.

Оскільки, звернення даного виду стягнення на ці кошти регламентується ст.ст. 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» і не може бути більшим, ніж 20%. На даний час з його заробітної плати, де він працює вираховуються зазначені кошти, а також він вже подав державному виконавцю заяву, про щомісячне відрахування з його пенсії 20%. Однак арешт залишився, що позбавляє його законного конституційного права на пенсійне забезпечення та виконання ним договірних зобов`язань про щомісячну сплату за надані йому комунальні послуги.

Також, у відповіді ВДВС міститься роз`яснення про те, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з коштів боржника може бути знятий за рішенням суду.

Отже, поновлення його порушеного права на отримання пенсії можливе виключно шляхом зняття арешту з банківського рахунку в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на якому знаходяться пенсійні кошти та інші соціальні виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 449 ЦВК України скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Письмову відмову та копії постанов про арешт коштів боржника він отримав 13.04.2021 року.

Судовий збір за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС не сплачується. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №589/6044/2013 від 14.02.2018 року.

Стягувач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги, оскільки лише так боржник почав сплачувати борг за рішенням суду.

Особа, дії якої оскаржується: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольга Володимирівна заперечувала проти задоволення скарги.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції, міжнародних договорів.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише

з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 26 листопада 2020 року та 29 січня 2021 року на підставі виконавчого листа № 368/911/16-ц, виданого 20.09.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області у справі № 368/911/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 106 152,20 грн., державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника в межах виконавчого провадження № 52518331 (а.с. 9, 10).

Скаржник вказує, що державним виконавцем зокрема накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку, який відкритий у Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на який здійснюється нарахування пенсії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

В той же час, статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Арешт з коштів боржника може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» № 17767/08 від 19 червня 2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Норми ст. 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Так, відповідно до виписки Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 у Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» для отримання пенсії, та на який на підставі постанови державного виконавця накладено арешт.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія є єдиним джерелом доходів скаржника. А, накладення арешту на рахунок скаржника постановою державного виконавця, унеможливлює отримання ним пенсії повністю.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Матеріали справи не містять доказів того, що на зазначеному рахунку ОСОБА_1 є інші кошти.

Отже, суд дійшов висновку, що накладенням арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує пенсію, яка є його джерелом доходу, поставило його у скрутне матеріальне становище. Арешт вказаного рахунку порушує право боржника на отримання коштів, необхідних для існування.

Таким чином, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити.

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржується: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольга Володимирівна на рішення державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольги Володимирівни від 26.11.2020 року та від 29.01.2021 року, винесені у виконавчому провадженні №52518331 в частині накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Зобов`язати головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Качанюк Ольгу Володимирівну зняти арешт з карткового рахунку НОМЕР_1 , який використовується для зарахування пенсійних виплат та відкритий у Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13.05.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко