Справа № 188/564/21
Провадження № 6/188/19/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Олійник В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка подання начальника Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дмитренко Вікторії Василівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

ВСТАНОВИВ:

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Петропавлівського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дмитренко Вікторії Василівни (далі виконавець) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 (далі боржник).

В обґрунтування подання виконавець зазначила, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження (далі - ЗВП) № 65060312 до складу якого входять:

виконавче провадження № 64943182 з примусового виконання виконавчого листа № 188/1377/19, виданого 18 березня 2021 року Петропавлівським районним Дніпропетровської області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 215 153,48 грн, моральної шкоди в розмірі 5000 грн та судових витрат в розмірі 4 876,89 грн з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відкрите 24.03.2020;

виконавче провадження № 65044832 з примусового виконання виконавчого листа № 188/1847/19, виданого 15 січня 2020 року Петропавлівським районним Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.12.2019 і до повноліття дітей: ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_8 , відкрите 07.04.2021.

Загальна сума заборгованості по ЗВП № 65060312 з урахуванням виконавчого збору, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафу та заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.01.2021 складає 404 021,67 грн.

Станом на 13.05.2021 боржник нічого не виплатив на користь стягувачів.

Як зазначає виконавець, постанови про відкриття виконавчих проваджень боржник отримав особисто 12.11.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошта про вручення йому рекомендованого листа № 488.

29.03.2021 до відділу ДВС на виклик державного виконавця з`явився боржник, якому було запропоновано заповнити декларацію про доходи фізичних осіб та надати письмові пояснення щодо виконання зазначеного документа, боржнику було роз`яснено його права та обов`язки, попереджено про наслідки невиконання виконавчого документа/перешкоджання виконанню, але боржник покинув приміщення відділу без жодних пояснень, тим самим вчинив дії, що ускладнюють виконання рішення, - ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

30.03.2021 з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення боргу, за участю стягувача та двох понятих було здійснено виїзд до домоволодіння за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , власником якого відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є боржник, будинок придбаний у шлюбі, але дружина боржника ОСОБА_1 категорично відмовилась допустити державного виконавця, понятих та співробітника поліції до домоволодіння для проведення виконавчих дій. Також дружина боржника повідомила, що його вдома немає, він за цією адресою не проживає, а проживає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , про що було складено акт державного виконавця.

Цього ж дня з метою перевірки інформації, наданої дружиною боржника щодо фактичного місця проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 та виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення боргу, за участю стягувача та двох понятих було здійснено вихід на вказану адресу, але з домоволодіння на вигуки державного виконавця ніхто не вийшов. Зі слів сусіда ОСОБА_9 було встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_2 не проживає, а проживає разом зі своєю дружиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за дружиною боржника зареєстровано домоволодіння, придбане у шлюбі (інформація про шлюб з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб) по АДРЕСА_2 , яке знаходиться навпроти домоволодіння по АДРЕСА_1 і на території якого була розміщена сільськогосподарська техніка, а саме: культиватор, сівалка, причіп до вантажного авто чи трактора, плуги, лущільник, мопед (на якому боржник приїжджав до відділу 29.03.2021) ще 3 мопеди та мотоблок. Дружина боржника повідомила про те, що це майно належить їй, а не чоловікові, але підтверджуючих документів права власності не надала, потім вона повідомила про те, що це майно належить її батьку ОСОБА_10 , який також проживає у вказаному селі. Державним виконавцем їй було запропоновано зателефонувати батькові з метою надання документів про підтвердження права власності на зазначене майно, але вона відмовилася це робити.

Зазначене майно, в присутності ОСОБА_1 , стягувача, двох понятих та співробітника поліції було описано та арештовано, про що складено відповідну постанову. Зберігачем цього майна було призначено ОСОБА_1 , яку було попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна та роз`яснено ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 відмовилась від підпису про ознайомлення з постановою, що засвідчили поняті.

01 квітня 2021 року копії постанови про опис та арешт майна боржника було направлено сторонам виконавчого провадження та ОСОБА_1 рекомендованим листом № 730, який вона відповідно до інформації з офіційного сайту Укрпошта отримала особисто 03.04.2021.

Станом на 13.05.2021 рік жодна особа не оскаржувала постанову про опис та арешт майна боржника від 30.03.202 та не зверталась до суду з метою визнання права власності на описане майно та зняття з нього арешту.

31 березня 2021 року боржнику було направлено вимогу державного виконавця з`явитися до відділу 05.04.2021 року, надати декларацію про доходи фізичних осіб та надати письмові пояснення щодо виконання, але станом на 12.05.2021 боржник жодного разу до відділу не з`явився.

02 квітня 2021 року державним виконавцем було направлено запит старості Петрівського старостинського округу Миколаївської сільської ради з метою встановлення фактичного місця проживання боржника. У відповіді на запит зазначено, що боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05 квітня 2021 року кур`єр «Нової пошти» доставив до відділу лист від боржника, який боржник відправив 05.04.2021 через відділення у смт Петропавлівка, в якому містилася декларація, але до відділу так і не з`явився. При перевірці інформації, зазначеної в декларації було встановлено, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В декларації не зазначено майно, яким він володіє разом з іншими особами, тобто з дружиною, а саме: домоволодіння, зареєстроване на дружину та придбане у шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлову будівлю ФАП (складське приміщення площею 279,1 кв.м) за адресою: АДРЕСА_3 .

05 квітня 2021 року до відділу з`явився стягувач та повідомив про те, що ОСОБА_1 , увечері в день проведення опису та арешту майна 30.03.2021 здійснив перевезення описаного та арештованого майна в невідомому напрямку, не повідомивши про це державного виконавця, а також здійснював перевезення рухомого майна (побутові речі, техніка, та інше) зі свого будинку АДРЕСА_1 до будинку матері АДРЕСА_2 .

Крім того, стягувач повідомив про те, що дружина боржника через мережу Інтернет на сайті ОЛХ здійснює реалізацію двох плугів, принтера, телевізора, зварювального апарату, каменю.

Станом на 12.05.2021 боржник не працює, пенсію та страхові виплати не отримує, має у 4 банках відкриті рахунки, але на них відсутні кошти для виконання рішень суду.

Посилаючись на викладені обставини, виконавець стверджує, що боржник та його дружина навмисно вчиняють дії, які значно ускладнюють та унеможливлюють виконання рішень суду, у зв`язку із чим необхідно здійснити перевірку майнового стану боржника за адресою місця його реєстрації, місцем проживання його матері, за адресами, за якими власницею нерухомого майна є дружина боржника, тому просить суд задовольнити це подання.

В судове засідання в день надходження подання виконавець не з`явився, надав до суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З урахуванням вказаної норми суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Як встановлено судом та вбачається з наданих виконавцем матеріалів, у провадженні державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № 65060312 до складу якого входять: виконавче провадження №64943182 з примусового виконання виконавчого листа № 188/1377/19, виданого 18 березня 2021 року Петропавлівським районним Дніпропетровської області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 215 153,48 грн, моральної шкоди в розмірі 5000 грн та судових витрат в розмірі 4 876,89 грн з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відкрите 24.03.2020;

виконавче провадження № 65044832 з примусового виконання виконавчого листа № 188/1847/19, виданого 15 січня 2020 року Петропавлівським районним Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.12.2019 і до повноліття дітей: ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_8 , відкрите 07.04.2021.

Загальна сума заборгованості по ЗВП № 65060312 з урахуванням виконавчого збору, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафу та заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.01.2021 складає 404 021,67 грн.

Станом на 13.05.2021 боржник нічого не виплатив на користь стягувачів.

Згідно з п.4 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку, коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення, за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частинами 1, 2 ст. 311 Цивільного кодексу України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Державний виконавець надала суду докази відмови боржника добровільно виконати вказані судові рішення та перешкоджання виконавцю у вчиненні виконавчих дій по проведенню опису належного боржнику майна.

Щодо житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлової будівлі ФАП, яка є складським приміщенням площею 279,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , які є спільною сумісною власністю боржника та його дружини ОСОБА_1 суд зазначає таке.

За приписами ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу (далі СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78215412), від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (№ 61-157цс19), від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/83000767), 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90458942), постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від , 07 листопада 2018 року у справі № 405/2391/15-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77720970), 27 лютого 2019 року у справі № 755/4757/16-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15, від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17, 27 січня 2020 року у справі № 442/8047/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87297927), 26 червня 2019 року у справі № 641/5115/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/82826437).

Судове рішення, яке набрало законної сили, є єдиним належним та допустимим доказом факту, що конкретне майно, яке набуте подружжям в період шлюбу, належить на праві особистої власності одному з подружжя, за винятком того майна, право особистої власності на яке одного з подружжя прямо визначене нормою закону.

Щодо житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого був померлий батько боржника ОСОБА_11 , користувачем якого є мати боржника ОСОБА_12 , суд вказує на таке.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, боржник є одним із спадкоємців цього будинку.

Крім того, державний виконавець надала докази, що майно боржника може знаходитися у всіх вказаних нею об`єктах нерухомого майна.

З огляду на викладене, з метою захисту прав і законних інтересів стягувачів у виконавчому провадженні та перевірки майнового стану ОСОБА_1 , виявлення належного йому рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, здійснення його опису та арешту з метою подальшої його реалізації для забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження, суд вважає за необхідне задовольнити подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-79, 81, 353, 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дмитренко Вікторії Василівни про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи задовольнити.

Дозволити примусове проникнення до:

житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , і де зареєстроване його місце постійного проживання боржника;

житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який є спільною сумісною власністю боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та його дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

нежитлової будівлі ФАП, яка є складським приміщенням площею 279,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , яка є спільною сумісною власністю боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та його дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого був померлий батько боржника ОСОБА_11 , користувачем якого є мати боржника ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда