ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/206/21 Справа № 199/332/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновлення пошкодженого автомобіля, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновлення пошкодженого автомобіля.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновлення пошкодженого автомобіля відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року справа №199/322/20 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року - відхилити, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2017 року ОСОБА_2 о 16-40 год., керуючи транспортним засобом автомобіль «Ауді» держаний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Лізи Чайкіної, буд. 19, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Володі Дубініна в місті Дніпрі, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив п. 16.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а позивач зазнав тілесних ушкоджень, лікування яких потребувало тривалого часу.

Вину відповідача ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2017 року, яка постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року залишена без змін.

Автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06.09.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_2 складає 159 794,65 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla р/н НОМЕР_2 складає 53 566,50 грн., що підтверджується відповідним висновком від 17.07.2017 року (а.с. 9-20).

Відповідно до звіту від 09.08.2017 року (а.с. 21-29) ринкова вартість автомобіля Toyota Corolla, 1990 р.н., р/н НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди складає 59 917,12 грн., ринкова вартість автомобіля Toyota Corolla, 1990 р.н., р/н НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди складає 29 958,56 грн.

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №4083 (а.с. 29-31) виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

28 жовтня 2019 року позивач на адресу відповідача направив лист з прохання надати допомогу грошима чи прийняти участь у відновленні транспортного засобу (а.с. 33).

Після цього, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду - франшизу в сумі 1000,00 гривень, 20 000,00 гривень моральної шкоди та 1536 гривень 80 копійок витрат по сплаті судового збору, а всього 22 536,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Також, при розгляді вказаної вище справи було встановлено, що згідно з Висновком експерта ОСОБА_3 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №055/17 від 17.07.2017 року (а.с.18-46) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена у сумі 159 794,65 грн., однак зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, перевищує вартість аналогічного непошкодженого автомобіля 53 566,50 гривень, то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості аналогічного непошкодженого автомобіля, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

Таким чином, як у Висновку експерта ОСОБА_3 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №055/17 від 17.07.2017 року (а.с.18-46), проведеному та складеному за заявою позивача, так і у Звіті про оцінку транспортного засобу від 09.08.2017 року №ЕВ-22, складеному суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (а.с.103-121), складеному та проведеному за заявою страховика, визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, перевищує вартість аналогічного непошкодженого автомобіля, тому вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості аналогічного непошкодженого автомобіля, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

З матеріалів справи вбачається, що згідно нотаріально завіреної заяви від 23.08.2019 року, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2019 року було виконано ОСОБА_2 в повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу не має будь-яких претензій до нього матеріального характеру (а.с. 85).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутність у позивача грошових коштів для відновлення пошкодженого 12.06.2017 року транспортного засобу не є підставою для притягнення відповідача до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Доводи апелянта, що рішення суду за яким апелянту відшкодована моральна шкода та страхове відшкодування не позбавляє його права на реальне відшкодування збитків, оскільки усі кошти пішли на лікування внаслідок ДТП, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки згідно завіреній нотаріально заяві від 23.08.2019 року ОСОБА_1 не має будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_2 ..

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С. Городнича

М.Ю.Петешенкова