Ухвала

14 травня 2021 року

м. Київ

справа № 754/16916/17

провадження № 61-7395ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича Андрія Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження, ордеру та свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсними розпорядження, ордеру та свідоцтва - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня

2020 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження, ордеру та свідоцтва залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсними розпорядження, ордеру та свідоцтва скасовано і ухвалено по справі нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження № 537 Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2017 року «Про видачу ордеру на квартиру АДРЕСА_1 родині ОСОБА_1 ».

Визнано недійсним та скасовано ордер № 018110, виданий Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією 03 листопада 2017 року на ім`я ОСОБА_1 з сім`єю з трьох осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - син ) на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 19,2 кв. м., яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності, видане відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 10 січня 2018 року, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_1 та членів сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у рівних долях, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

23 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 - адвокат Богінкевич А. М. вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича А. М. повернуто заявнику.

02 травня 2021 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 - адвокат Богінкевич А. М. засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року (надійшла до суду

05 травня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

До касаційної скарги представник заявників подав клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та вказав, що копію постанови Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року він отримав електронною поштою 08 квітня 2021 року. На підтвердження клопотання надав скріншот електронної пошти.

Дослідивши клопотання, Верховний Суд прийшов до висновку, що при подачі вперше касаційної скарги представником заявників не було порушено строк звернення до суду касаційної інстанції.

За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича А. М. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що підставою касаційного оскарження

є відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах.

Верховний Суд не може прийняти дане посилання, як підставу касаційного оскарження, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 409,60 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у грудні 2017 року.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило 640,20 грн).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

При подачі позовної заяви ОСОБА_4 заявляла дві позовні вимоги немайнового характеру. Отже, заявникам необхідно доплатити судовий збір

у розмірі 1 150,40 грн (судовий збір при подачі позовної заяви: 640,00*2=1 280,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги: 1 280,00*200%=2 560,00 грн; сплачено судового збору за подачу касаційної скарги: 1 409,60 грн; доплата судового збору за подачу касаційної скарги: 2 560,00-1 409,60=1 150,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича Андрія Миколайовича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокату Богінкевичу Андрію Миколайовичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Богінкевича Андрія Миколайовича на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали 14 червня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць