Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2021 Справа №607/4929/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 та його представника Середзінської Тетяни Федорівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_3 та адвокат Середзінська Тетяна Федорівна до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діють ОСОБА_3 та адвокат Середзінська Т. Ф. пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діють ОСОБА_3 та адвокат Середзінська Тетяна Федорівна до ОСОБА_4 про стягнення боргу та ухвалено стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 95300 (дев`яносто п`ять тисяч триста) гривень, а також судовий збір у сумі 977,50 гривень.

26 квітня 2021 року від позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Середзінської Т.Ф. надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак, його представник - адвокат Середзінська Т.Ф. направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої, заявлені вимоги про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відтак, після ухвалення судового рішення позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Середзінська Т.Ф. у встановлений законом строк подали заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу адвоката, до якої долучили: договір про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року; Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 23 квітня 2021 року; Квитанцію №1 від 23 квітня 2021 року.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Як убачається із п. 1.1. Договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року, укладеного між адвокатом Середзінською Тетяною Федорівною та клієнтом ОСОБА_1 , клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, а саме: представництво та захист законних прав та інтересів клієнта з усіма необхідними повноваженнями в Тернопільському міськрайонному суді у цивільній справі про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_4 зі всіма правами представника (захисника), які передбачені чинним законодавством України.

Згідно п. 3.3. Договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року клієнт оплачує надану Адвокатом правову допомогу згідно додатку 1 до Договору.

Як слідує із Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року, вартість наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги становить 8000 гривень. У вказаному звіті зазначено перелік, об`єм та вартість наданих послуг, а саме: 1. Консультація, узгодження правової позиції, вивчення законодавства - тривалість 4 години, вартість 2000 гривень; 2. Написання позовної заяви, збір доказів - тривалість 5 годин, вартість 5000 гривень; 3. Участь у судовому засіданні - 1 судове засідання - 1000 гривень.

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 23 квітня 2021 року адвокат Середзінська Тетяна Федорівна надала, а замовник ОСОБА_1 прийняв надані послуги, зокрема: договір про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року; Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 23 квітня 2021 року; Квитанцію №1 від 23 квітня 2021 року.

Як убачається із квитанції №1 виданої адвокатом Середзінською Т.Ф. від 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 оплачено адвокату Середзінській Т.Ф. вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги про стягнення із відповідач витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 133, 134, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 11 травня 2021 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка