Ухвала

12 травня 2021 року

м. Київ

справа № 159/4547/19

провадження № 61-1191св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення фактів недодержання письмової форми договору, неналежності їй банківських рахунків, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, у складі судді Логвинюк І. М., від 09 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., від 22 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому, з урахуванням уточнень, просила

встановити факт недодержання письмової форми укладення договору

про відкриття та обслуговування банківських рахунків № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_2 між АТ КБ «ПриватБанк» і нею, а також встановити,

що вказані вище рахунки, відкриті АТ КБ «ПриватБанк», їй не належать.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 09 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року

у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Матвійчук Л. В.

та Федонюк С. Ю. відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 09 вересня 2020 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Також у касаційній скарзі висловлені заперечення щодо ухвали Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявниця зазначила неправильне застосування судами норм матеріального

і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму

права без урахування висновків щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

від 24 жовтня 2018 року у справі № 520/14809/14-ц, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 826/10945/15, від 06 лютого 2019 року у справі № 826/1401/16, від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/20307/14, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 березня 2019 року у справі № 922/2224/18,

від 20 червня 2018 року у справі № 910/21864/16 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази, необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення фактів недодержання письмової форми договору, неналежності їй банківських рахунків, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович