Номер провадження: 22-ц/813/4600/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петрова Євгена Володимировича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Разом з тим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на Ѕ частину земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 та на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ), площею 0,06 га.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на Ѕ частину земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 та на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ), площею 0,06 га.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Петров Євген Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельних ділянок.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач (заявник) посилається на те, що на спірних земельних ділянках вже побудовані об`єкти нерухомого майна третіх осіб та є ймовірність, що відповідач оформлюючи своє право власності на земельні ділянки може не врахувати інтереси позивача. Позивач припускає, що можуть змінюватися власники земельних ділянок, які будуть використовувати земельні ділянки на власний розсуд та можуть побудувати на них об`єкти нерухомого майна, що утруднить в майбутньому виконання рішення суду.

Проте, жодного доказу існування на спірних земельних ділянках нерухомого майна третіх осіб, в тому числі і на частці на яку претендує позивач, суду не представлено. Крім того позивач не зазначив, яким чином відповідач оформлюючи право власності на свою частку земельних ділянок може не врахувати, чи не врахував або не враховує частку позивача.

Крім того, позивач не надав доказів, що земельні ділянки, які є предметом позовної заяви, є спірним майном між позивачем та відповідачем та можуть бути відчужені останнім, адже зазначені земельні ділянки є спадковою масою (майном), яке залишилося після смерті матері позивача та відповідача, які є спадкоємцями першої черги та які прийняли спадщину по 1/2, звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса.

З позовної заяви позивача вбачається, що підставою звернення до суду є відмова нотаріуса видати свідоцтво про право власності у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а не оспорення відповідачем права власності (права на спадкування) позивача.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року слід скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петрова Євгена Володимировича - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17.05.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк