Справа № 466/9841/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 травня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Колодій Я. П., Окілка В. М.

склад учасників справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

09 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 17.06.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Шоробурою-Гіркою Н. С., відповідач ОСОБА_2 продав, а позивач купив квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 12 даного Договору, Продавець, тобто відповідач ОСОБА_2 , зобов`язувався до 17.07.2020 року знятись з реєстрації місця проживання всіх осіб, які зареєстровані за даною адресою.

Однак, відповідач ОСОБА_2 виконав дану умову Договору лише частково.

ОСОБА_2 зняв себе з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 і на даний час ніде не зареєстрований, але фактично проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

Проте, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 , хоча він фактично в цій квартирі не проживає.

Відповідач ОСОБА_3 до укладення вищевказаного Договору купівлі продажу квартири був зареєстрований як член сім?ї власника ОСОБА_2 . Після укладення Договору ОСОБА_2 втратив право користування, оскільки власником квартири став позивач. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_3 порушує його право розпорядження квартирою.

Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Відзив на позовну заяву відповідачами у встановлений судом термін не подано.

Заяви (клопотання) учасників справи:

позивача ОСОБА_1 подав заяву виключення з кола про виключення з кола осіб відповідача - ОСОБА_2 (а.с.25);

позивача ОСОБА_1 подав заяву розгляд справи за його відсутності (а.с.35);

відповідач ОСОБА_3 подав заяву про визнання позовних вимог та копію паспорту (а.с.37, 38).

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав заяву про повернення оригіналу довіреності (а.с.42).

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.02.2021 року (а.с.21-22).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.02.2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про виключення з кола осіб відповідача ОСОБА_2 задоволено та підготовче засідання відкладено на 09.03.2021 року(а.с. 29-30).

09.03.2021 року в підготовчому засіданні оголошено перерву (а.с. 32).

В підготовче засідання 05.05.2021 року:

позивач ОСОБА_1 з`явився, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити;

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 з?явився, підтримав заяву ОСОБА_3 про визнання позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено:

згідно Договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за №1631 від 17.06.2020 року ОСОБА_2 (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (покупець) з другої сторони, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору домовились про таке:

згідно п. 1 Договору продавець передає, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с. 4).

згідно п. 12 Договору продавець зобов`язується передати відчужувану квартиру (ключі від неї, технічну документацію), зняти з місця реєстрації усіх осіб, зареєстрованих за даною адресою до 17.07.2020 року, провести усі розрахунку з квартирної плати, оплатити всі комунальні послуги, за електроенергію, водо-, газо-, теплопостачання, водовідведення, телекомунікаційні послуги, телефонні переговори, що виникли станом на 17.07.2020 року (а.с. 4).

Згідно заяви про зняття з реєстрації місця проживання поданої ОСОБА_1 Шевченківською районною адміністрацією у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 6).

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, заслухавши обґрунтування позивача та представника відповідача, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у квартирі позивача, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на законних підставах майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

На підставі викладеного та керуючись:

- ст.ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

- ст.383, 391,405 ЦК України,

- ст. 150 ЖК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 , шляхом зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 з реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, такий строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України

- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повний текст рішення складено 14.05.2021 року.

Суддя О. Ф. Федорова