Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4110/20
Провадження 2/711/533/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Прилепи Руслана Анатолійовича, до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Прилепи Р.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою суду від 03.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року підготовчий розгляд справи закрито.

В судове засідання позивач не з`явилася, про причину неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат Жила А.А. в судове засідання не з`явився. Надав на електронну адресу суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його не можливістю перебувати в судовому засіданні, оскільки бере участь у розгляді справи в Ірпінському міському суді, яке відбудеться о 12год. 10 хв. 05.05.2021р.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились. Причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату розгляду справи був повідомлений належно.

Надаючи оцінку поведінці сторони позивача, суд бере до уваги, що для розгляду справи були призначені судові засідання.

Так, представник позивача в судове засідання призначене на 17 лютого 2021 року на 12 год. 00хв. не з`явився. На електронну адресу суду надав заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що в дане судове засідання не може з`явитися у зв`язку з перебуванням на лікарняному. На підтвердження зазначеного надав суду довідку ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» № 67 від 15.02.2021р. з якої вбачається, що ОСОБА_5 звертався за медичною допомогою, знаходиться на лікування з 11 лютого 2021 року. Орієнтовний термін лікування до 17 лютого 2021 року (а.с. 100 зворот, 102). Судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача та неявкою позивача на 24 березня 2021 року на 14 год. 00хв.

В судове засідання призначене на 24 березня 2021 року на 14 год. 00хв. представник позивача не з`явився. Проте, на електронну адресу суду надав заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що в дане судове засідання не може з`явитися у зв`язку з його участю у судовому засіданні у Північному апеляційному суді, в якому розгляд справи призначено на 24 березня 2021 року на 15 год. 00хв. На підтвердження зазначеного надав суду роздруківку з інтернет сайту Північного апеляційного господарського суду. Крім того, в своїй заяві, просив суд при визначенні дати наступного судового засідання врахувати окремі дні, в які він не зможе прибути до суду, оскільки бере участь у інших справах в судах м. Києва та Київської області. Враховуючи клопотання представника позивача, судом було відкладено розгляд справи на 05.05.2021р. на 11 год. 00 хв.

У судове засідання призначене на 05.05.2021р. на 11 год. 00 хв. представник позивача не з`явився. На електронну адресу суду надав заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що в дане судове засідання не може з`явитися у зв`язку з його участю у судовому засіданні у Ірпінському районному суді, яке призначено на 12 год. 10 хв. на 05.05.2021р. Окремо слід зазначити, що на підтвердження вказаної обставини представником позивача не надано суду жодного належного доказу.

Отже, представник позивача будучи належним чином повідомленим, тричі поспіль не з`явився в судові засідання на виклик суду.

Щодо поважності причин його відсутності в останніх двох засіданнях то слід зазначити наступне.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду про що подають суду відповідне клопотання.

Проте, представник позивача не звертався до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду, хоча судові засідання призначенні на 24.03.2021 та 05.05.2021 у даній справі, відбулися в різний проміжок часу між судовими засіданнями в яких адвокат Жила А.А. приймав участь в ці же дні, але в інших судах.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що представник позивача не з`явився до суду повторно без поважних причин.

У зв`язку з викладеним, суд вважає вказати на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді,здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Так, з моменту відкриття провадження у справі та до постановлення вказаної ухвали (03.07.2020 року 05.05.2021 року) минуло десять місяців. У жодне з призначених судових засідань суду ні позивач, ні його представник не з`явилися.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (частини 1, 2, пункт 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи..

Цією нормою права визначено два випадки у яких суд залишає позовну заяву без розгляду:

1.якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання;

2.позивач не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Предметно зауважити, що у першому випадку законодавець не встановлює жодного зв`язку між повторною неявкою позивача у судове засідання та причинами таких дій.

Ця обставина свідчить про те, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання, поважність причин такої неявки не має значення при вирішенні питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Водночас слід зазначити, що згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, законом чітко визначено, що навіть у разі неявки учасника справи (яким є і позивач) у судове засідання з поважних причин, відкласти розгляд можливо лише один раз.

Це вчергове доводить те, що повторна неявка у судове засідання позивача має наслідком залишення позову без розгляду, незважаючи на причини з яких вона була допущена.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші)

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі «Гінчо проти Португалії» Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього суд враховує, що постановою Верховного Суду по справі № 310/12817/13 від 22.05.2019 викладено правову позицію з питання залишення позову без розгляду при повторній неявки позивача. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Також суд враховує постанову Верховного Суду від 21.09.2020 року у справі №658/1141/18, в якій вказано на те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

На підставі викладено суд вважає, що позовну заву ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Прилепи Руслана Анатолійовича, до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 слід залиши без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, який не подав заяви про розгляд справи за його відсутності з урахування того, що такі неявки перешкоджають розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 3, 10, 58, пунктом 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Прилепи Руслана Анатолійовича, до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 10.05.2021 року.

Головуючий: Р. В. Демчик