Справа № 308/5337/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Фазикош Г. В., Джуги С. Д.,

за участі секретарки судового засідання Міци О.-Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року, ухвалене суддею Дергачовою Н.В., повний текст рішення складено 29.07.2020,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов обґрунтував тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2016 вирішено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що він перераховує відповідачці аліменти у розмірі, більшому ніж установлено судовим рішенням, сплачує такі добровільно та станом на 02.06.2020 у нього взагалі є відсутня заборгованість по їх сплаті.

Стверджував, що з часу ухвалення вказаного судового рішення, яким було констатовано його офіційне працевлаштування в ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед», що і слугувало підставою для визначення судом сплати ним аліментів у частці від його заробітку, то за останній час у його житті відбулися суттєві зміни щодо сімейного та майнового стану, а саме: - він не є працевлаштований; - його дохід є нерегулярним і мінливим; - з 06.08.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 і має на утриманні дитину від її попереднього шлюбу.

Посилаючись на наведені обставини просив суд змінити спосіб присуджених аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року, а саме стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року (повний текст якого складено 29.07.2020) в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 жовтня 2020 року, на виконання ухвали судді Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_5 від 28.08.2020 про повернення справи для виправлення описки в даті судового рішення, виправлено описку в цьому рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначенням дати рішення 24 липня 2020 року.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Куруц А.А., подав на нього апеляційну скаргу.

Скаргу мотивував тим, що місцевим судом порушено норми матеріального права, неповно встановленні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та неправильно надано оцінку наявним у справі доказам.

Зазначав, що судом належним чином не взято до уваги: - відсутність у нього офіційного працевлаштування; - не прогнозованого і мінливого доходу; - вжиття заходів по працевлаштуванню, в тому числі звернення до органів державної служби зайнятості; - погіршення стану здоров`я, яке впливає на його працездатність і можливість працювати в умовах повного робочого дня; - перебування на утриманні дитини від попереднього шлюбу його нової дружини.

Також стверджував, що зобов`язується щомісячно у добровільному порядку сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень. Заразом у нього є нормальні відносини із сином, він приймає участь у його вихованні, додаткових витратах. На його думку, судом не враховано найголовніше, що зміна способу стягнення аліментів жодним чином не погіршить становище одержувачку аліментів.

З огляду на це просив скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилалась на її безпідставність, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів та може бути визначений у твердій грошовій сумі лише за заявою їх одержувача. При цьому ст. 192 цього Кодексу передбачає можливість зміни тільки розміру аліментів, а не способу їх стягнення.

Звертала увагу і на те, що доводи апелянта про сплату ним завчасно аліментів і в більшому розмірі, а також про його участь у додаткових витратах на дитину, є надуманими й такими, що не відповідають дійсності. Аліменти у щомісячному розмірі 1 700 грн, які позивач просить стягнути з нього, є явно недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Також указувала, що частина доказів, тобто довідка з центру зайнятості, консультаційні висновки спеціалістів, довідка про розмір сплачених аліментів, додані ОСОБА_1 лише до апеляційної скарги, а не безпосередньо місцевому суду.

За наведених обставин просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене судове рішення залишити без змін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куруц А.А. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Водночас від неї апеляційному суду надійшла заява від 30.04.2021, в якій вона апеляційну скаргу визнає і просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, про який просить позивач. З огляду на це, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, її повторна неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Куруца А.А., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 місцевий суд керувався тим, що за положеннями сімейного законодавства аліменти на дитину присуджуються судом від частки доходу їх платника або в твердій грошовій сумі за вибором особи з якою проживає дитина, та саме такій особі належить право в судовому порядку змінювати їх спосіб стягнення, на відміну від права на зменшення чи збільшення розміру аліментів, яке належить як платнику, так і стягувачу аліментів. Також позивач має можливість утримувати свою єдину дитину в спосіб, визначений судовим рішенням, а його намагання змінити цей спосіб фактично призводить до зменшення розміру аліментів та порушує інтереси дитини.

Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може, оскільки таких суд дійшов із порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2016, яке набрало законної сили 01.03.2016, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Також з цього рішення вбачається, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6, 7).

З трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що 02.06.2020 він звільнився з роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , де отримував, відповідно до довідки роботодавця від цієї ж дати 02.06.2020, заробітну плату в розмірі 5 000 гривень (а. с. 5, 11).

Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 02.06.2020, виданої Ужгородським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 02.06.2020 № 51143724/20, то станом на 1 червня 2020 року у ОСОБА_1 є відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а. с. 8). А згідно з таким же розрахунком цього відділу державної виконавчої служби від 02.11.2020 № 51143724/20, то станом на 1 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 12 208,32 гривень (а. с. 103).

6 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб за актовим записом № 549, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Ужгородським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 06.08.2019 (а. с. 12).

Із довідки Ужгородської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості № 196 від 13.08.2020 видно, що ОСОБА_1 з 28 липня 2020 року перебуває на обліку як безробітний у цій філії центру зайнятості (а. с. 77).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частин 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований або рекомендований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно, 50% (гарантований) і 100% (рекомендований).

Частиною першої статті 192 СК України регламетовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отож, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд установить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє чи не дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити чи зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування й які фактично знаходяться на їх утриманні. З огляду на це, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я отримувача аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження, як це регламентовано ст. 192 СК України.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, або ж навпаки).

Частина четверта ст. 263 ЦПК України регулює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені вище висновки узгоджуються, зокрема з висновками Верховного Суду, викладені в постановах від 27.05.2020 у справі № 128/373/18 (провадження № 61-43813св18), від 29.01.2021 у справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20).

З огляду на це, колегія суддів уважає помилковими висновки місцевого суду, що ОСОБА_1 в даному випадку як платник аліментів, не вправі був просити суд саме про зміну способу стягнення присуджених аліментів на утримання дитини.

Частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачає право суду при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 у справі № 08/12268/15-ц, яке набрало законної сили, зокрема, розірвано шлюб укладений 10.08.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (теперішня дружина позивача ОСОБА_1 ) та стягнуто на користь останньої з ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 05.10.2015. Водночас у 2017 році ОСОБА_10 /теперішня дружина позивача ОСОБА_1 / зверталася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення пені за несвоєчасну сплату ним аліментів та позбавлення батьківських прав (справа № 308/2090/17).

Наведене свідчить, що обов`язок утримувати дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім його матері, покладено законом та судовим рішенням також на його біологічного батька ОСОБА_7 , а не на ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів уважає правильними висновки місцевого суду в частині, що наявність у ОСОБА_1 на утриманні від нової дружини її сина від попереднього шлюбу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 / (а. с. 13), не змінює через це сімейне становище позивача в даній справі, яке б слугувало підставою для зміни способу (розміру) присуджених аліментів.

Правильними є і висновки суду першої інстанції щодо відсутності належних, допустимих і достатніх доказів про погіршення стану здоров`я позивача.

Однак, колегія суддів, з огляду на метеріали справи та фактичні обставини, не погоджується з констатацією судом першої інстанції незмінного матеріального становища ОСОБА_1 після присуджених йому в 2016 році судовим рішенням сплати аліментів, оскільки на даний час його дохід є нерегулярним і мінливим, що відображається на його матеріальному становищі. При цьому з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», якою встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року 2 395 грн, з 1 липня 2 510 грн, з 1 грудня 2 618 грн, а відтак вимога позивача про зміну способу ним сплати аліментів із частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 1 700 грн щомісяця не суперечитиме гарантованому ч. 2 ст. 182 СК України 50% розміру аліментів на дитину та відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме її прав на теперішній час.

При цьому колегія суддів бере до уваги адресовану апеляційному суду письмову згоду отримувача аліментів відповідачки ОСОБА_2 про зміну способу стягуваних аліментів, про який просить позивач. Заразом це не означає, що в майбутньому будь-яка з сторін цього спору не вправі, за відсутності домоволеності між собою, в судовому порядку вимагати про подальшу зміну розміру аліментів за обставин, передбачених діючим законодавством України.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свою вимогу, про задоволення якої не заперечила і відповідачка, та ця вимога загалом і поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведених вище обставин рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року, а саме стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді