Справа № 303/3774/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів - Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2020 року у складі судді Куцкіра Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позов мотивовано тим, що 22.05.2018 року о 07 год. 30 хв., біля буд. № 6 по вул. Пряшівська в м. Мукачево сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої автомобіль марки «Mercedes-Bens», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , рухаючись в напрямку вул. І.Франка в м. Мукачеве, зіткнувся з велосипедом під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення. В період лікування, з метою відновлення життєдіяльності ОСОБА_1 було здійснено витрати, які були викликані необхідністю придбання медикаментів, медичних матеріалів та виробів медичного призначення тощо на загальну суму у розмірі 12 695 гривень. Крім цього, у зв`язку із вищезазначеним ДТП, позивач зазнала моральної шкоди, зокрема їй завдано фізичних та душевних страждань, які спричинили негативні зміни у її житті, негативні переживання та спогади, фіксованість уваги та неможливості повного відновлення життєдіяльності, переживання, фізичних незручностей, неспроможність вести звичайний спосіб життя тощо. Таким чином, позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 12695 грн. та моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 12965 грн. та моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., посилаючись на незаконність даного рішення в оскаржуваній частині. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок щодо недоведеності майнової шкоди, оскільки така шкода в дійсності доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а саме чеками та розрахунковими квитанціями, копії яких додані до позову на загальну суму, яка становить 12695 грн. Апелянт звертає увагу на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала інвалідність довічно. Отже, наслідки є невиправними, а тому стягнення судом першої інстанції моральної шкоди лише в розмірі 35 000 грн. є несправедливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить дане рішення змінити, стягнувши з нього на користь позивача 15 000 грн. в якості компенсації моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що суд не врахував, що під час знаходження позивача ОСОБА_1 на лікуванні у Мукачівській ЦРЛ він добровільно надав позивачу допомогу в розмірі 9000 грн., а також не враховано, що груба необережність з боку потерпілої сприяла виникненню шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що 22.05.2018 року о 07 год. 30 хв., біля буд. № 6 по вул. Пряшівська в м. Мукачеве сталася дорожньо-транспортна пригода , під час якої автомобіль марки «Mercedes-Bens», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , рухаючись в напрямку вул. І.Франка в м. Мукачеве, зіткнувся з велосипедом під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення.

З постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2020 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001218 від 22.05.2018 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 22-24).

Виписками із медичної карти стаціонарного хворого №7105 в ЗОКЛ ім. А. Новака та №9541 в Мукачівській ЦРЛ стверджено, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.05.2018 року по 11.06.2018 року, а також з 09.07.2018 року по 02.08.2018 року (а.с. 9-13).

Мукачівською міжрайонною МСЕК 30.09.2019 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново . (а.с. 7-8).

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст.1187 ЦК України.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правильно встановив, що оскільки відповідач на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди здійснював діяльність пов`язану з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, він є відповідальним за причинену шкоду відповідачу.

В підтвердження завданої матеріальної шкоди на загальну суму 12 695 грн. позивач надала копії чеків з різних аптек з різними сплаченими сумами (а.с. 14-21).

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Доказування, згідно із ч.6ст.81ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги надані позивачем копії чеків, так як вони не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які б підтверджували, що лікарські препарати та предмети, які вказані в чеках, були призначені і пов`язані з лікуванням позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того слід зазначити, що окремі копії чеків є нечитабельними і містять інформацію про придбання товарів, які не мають відношення до лікування позивача, пов`язаного з ДТП.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у заявлених вимогах про відшкодування майнової шкоди. Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині не спростовують висновків суду, є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд першої інстанції правильно врахував вищенаведені вимоги закону та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачу моральної шкоди. Однак, колегія суддів не може погодитись із розміром моральної шкоди, який визначив суд першої інстанції в сумі 35 000грн.для відшкодування позивачу, оскільки судом не в повній мірі враховано всіх обставин, які мають значення для визначення такого розміру.

Зокрема, судом з достатньою повнотою не враховано характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала позивач, стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у її життєвих і соціальних стосунках, а саме, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим перенесла значну фізичну біль і страждання, змушена була тривалий час проходити стаціонарне та амбулаторне лікування і потребує подальшої реабілітації, позивач внаслідок отриманих тілесних ушкоджень отримала другу групу інвалідності безстроково, що призвело до вимушених істотних змін у її життєвих і соціальних стосунках та неможливості повного відновлення попереднього стану здоров`я.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує і матеріальне становище відповідача, а саме, його доходи по місцю роботи у ФОП ОСОБА_4 , а також його склад сім`ї: він проживає з дружиною, яка є пенсіонером за віком, та сином, який є інвалідом 3 групи, а також те, що однією з технічних причин настання дорожньо-транспортної пригоди стали дії велосипедиста ОСОБА_1 , які не відповідали ПДР України (а.с. 22-24, 50-55).

З врахуванням вищенаведених обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів дійшла до висновку про визначення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу - в сумі 50 000грн, а тому в цій частині рішення підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що ним добровільно відшкодовано позивачу 9000 грн. матеріальної шкоди не можуть бути взяті до уваги, оскільки моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди змінити, визначивши суму стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2021 року .

Головуючий:

Судді: