Справа № 760/6763/19
Провадження №4-с/760/24/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В., Федоренко Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни, бездіяльність державного виконавця та начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадим Іван Сергійович, -

В С Т А Н О В И В:

04.03.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В., бездіяльність державного виконавця та начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І., з урахуванням скарги зі змінами від 31.07.2019 року, в якій просить:

визнати постанову № 57234915 від 18.09.18р. головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни про арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , і дії із повторного накладання арешту, неправомірними;

визнати постанову № 57234915 від 17.01.2019 р. головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни про звернення стягнення на пенсію боржника, та дії із направлення виконавчого документу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, неправомірними;

визнати неправомірною оскаржену бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни при виконанні виконавчого листа від 19.08.2009 р. №2-23-1/09 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення 22000.00 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди;

визнати неправомірною оскаржену бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо рішень, дій і бездіяльності головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни при виконанні пред`явленого в четвертий раз 14.09.2018 р. виконавчого листа від 19.08.2009 р. №2-23-1/09 Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення 22000.00 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди.

Вимоги скарги мотивовані тим, що Солом`янський районний суд м. Києва, рішенням 06.08.2009 р. задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, відшкодування шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, та видав 18 і 19 серпня 2009р. виконавчі листи №2-23-1/09 про стягнення з відповідача коштів, в розмірі 22000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1

02.09.2009 р. Шевченківським ВДВС відкрито виконавче провадження №14816630, з виконання виконавчого листа №2-23-1/09 від 19.08.2009 р. про стягнення 22000 грн. у відшкодування моральної шкоди, та інші виконавчі провадження №14817018, 14816799, 14816411, 14816192, та 14811745.

29.01.2013 р. головний державний виконавець Шевченко С.П. постановою наклав арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення, потім того дня вніс у Шевченківський районний суд м. Києва погоджене Гоцієм Б.І. подання про примусове входження до квартири боржника ОСОБА_2 , що задоволений ухвалою від 01.09.14р. №761/15125/14-ц Шевченківського районного суду м. Києва.

20.06.13 р. головний державний виконавець Шевченко С .П., повернув стягувачам видані судом 18 і 19 серпня 2009 р. виконавчі листи за №2-23-1/09.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року, що набрала законної сили 15.07.2019, постанови від 20.06.2013 року про повернення виконавчих листів визнано неправомірними.

Заявник посилається на те, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

27.10.17р. ОСОБА_1 дізналась, що боржник у віці 55 р. почав отримувати пенсію у розмірі 5168 грн. , реєстрував на свою мати ОСОБА_5 1928 р. народжння, автомобілі.

Заяву про звернення стягнення на пенсію боржника стягувачі не подавали.

18-19 жовтня 2017 р. до органу Шевченківського ДВС м. Києва стягувачі повторно пред`явили виконавчі листи Солом`янського райсуду м.Києва від 18 і 19 серпня 2009р. за №2-23-1/09, які їм були повернуті із повідомленнями державних виконавців від 20 і 26 жовтня 2017р. у зв`зку з тим, що заявниками пропущено трирічний строк і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не сплатили авансовий внесок.

19.03.18р. ухвалою Соло`мянського райсуду м.Києва, заявникам поновлено строк на пред`явлення до виконання виконавчих листів від 18 і 19 серпня 2009 р. за №2-23-1/09, які їм були повернуті вперше 20.06.13р.

Повідомлення державних виконавців від 20 і 26 жовтня 2017 р. про повернення виконавчих листів заяниками оскаржено до Солом`янського райсуду м.Києва 06.11.2017 р. і ухвалою Солом`янського райсуду м.Києва від 06.09.18р. частково задоволено вимоги, суд зобов`язав державних виконавців прийняти до виконання виконавчі документи - виконавчі листи N 2-23-1/09, видані Солом`янським районним судом м. Києва 18 серпня 2009 року та 19 серпня 2009 року .

Відтак при повторному пред`явленні стягувачами вказаних виконавчів листів даного райсуду до того ж органу ДВС м.Києва, який відкрив виконавчі провадження 01 та 02 вересня 2009 р., мали бути винесені постанови про відновлення виконавчого провадження №№14816630, 14811745, 14816799 та інші.

14.09.2018 р. кожним з заявників (стягувачів) повторно в орган ДВС подано по одному виконавчому листу Солом`янського райсуду м. Києва від 18 і 19 серпня 2009 р. за №№2-23-1/09 із заявою про повторне пред`явлення виконавчого листа і копії документів, які мали бути враховані державним виконавцем при розгляді тих заяв.

14.09.2018 в заявах кожен стягувач просив про відновлення виконавчого провадження, відкритого у вересні 2009, так як виконавчі провадження за №№14816630, 14811745, 148167799 та інші 20.06.2013 р. при поверненні не були закінчені.

Так, головний державний виконавець Лисенко О.В., протиправно винесла 18.09.2018 р. постанову №57234915 про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, заявник зазначає, що державним виконавцем не здійснено перевірки майнового стану боржника. Таким чином є такі протиправні дії державного виконавця Лисенко О.В., як звернення стягнення на пенсію боржника 17.01.19, які свідчать про ігнорування арешту від 29.01.2013 р.

При цьому в постанові від 17.01.2019 навіть не установлено які мали місце дії по виявленню майна і коштів боржника, які є результати, а отже була і протиправна бездіяльність державного виконавця Лисенко О.В. з 20.09.18 р., але з 17.01.19 р триває завдяки її протиправному рішенню від 17.01.2019 зміст і факт прийняття якого протиправно не доведено до відома стягувача.

Бездіяльністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 створено перешкоду виконанню ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 01.09.2014. Відтак керівник ОСОБА_6 та державні виконавці замість проникнення до квартири боржника, відповідно до ухвали для одноразового стягнення коштів з боржника, вирішили стягувати борг переодичними платежами за рахунок пенсії боржника, за наявності майна на яке можливо звернути стягнення.

Проте, в порушення вимог зазначеної норми закону, зокрема, щодо зобов`язання вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно- і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, державним виконавцем виконанні не всі виконавчі дії.

Не скористався державний виконавець і своїми повноваженнями, передбаченими п.п. 14, 16, 19, 21 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, він не наклав на боржника штраф, не звертався до суду щодо застосування до боржника приводу, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Окрім цього, державний виконавець не вчиняв дій щодо розшуку та витребування майна боржника, що перебуває в інших осіб у відповідності до положень ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Це свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови від 17.01.19р. і від 18.09.18р. про арешт частини квартири, що є повторним арештом майна за для виконання одного і того самого виконавчого листа тоді, як арешт, накладений 29.01.13р. не знято і не скасовану постанову від 29.01.13 про арешт майна.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень відповідно до ч.З ст.74 Закону «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.16 має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом

Керівник органу в порушення ст.74 Закону «Про виконавче провадження» не перевірив станом на 04.03.2019 законність і не скасував постанови №57234915 про арешт майна - частини квартири, про відкриття цього виконавчого провадження замість відновлення ВП№ 14816630, також не перевірив і не скасував постанови №57234915 про звернення стягнення на пенсію.

Таким чином ОСОБА_1 мала право на застосування державним виконавцем такого заходу як от звернення стягнення на кошти чи рухоме майно чи на частину квартири АДРЕСА_1 , що передбачений у п.1 ст.10 Закону №1404.

З постанови від 17.01.19 вбачається, що виконавець ОСОБА_7 з-за її бездіяльності не встановила, що виявила майно на яке не допускається звернення стягнення на майно чи протилежне.

На підставі викладеного, заявник вважає, що є порушення прав стягувача, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись із скаргою до суду.

04.03.2019 року заявник дізналась з АСВП про постанову державного виконавця Лисенко О.В. від 17.01.2019 року про звернення стягнення на доходи боржника та від 18.09.2019 про арешт майна боржника

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.03.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 08.04.2019 р., відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни, бездіяльність державного виконавця та начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.03.2020 р. залучено до участі у справі заінтересовану особу начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадим Івана Сергійовича (адреса юридичної особи: м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги, просила задовольнити. Надала пояснення з приводу викладеного у скарзі та наявних документів.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень до суду не надійшло.

Виходячи з цього, на підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Із зазначеного вище вбачається, що при виконанні своїх обов`язків з примусового виконання рішень суду органи державної виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб який передбачений законом, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено, що Солом`янським районним судом м. Києва 19 серпня 2009 року видано виконавчий лист № №2-23-1/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоду у розмірі 22 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 19 і 26 серпня 2009 р. до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві подано 6-ть виконавчих листів Солом`янського районного суду м. Києва від 18 і 19 серпня 2009 р. із заявами про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження про стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . До складу зведеного виконавчого провадження входило шість виконавчих документів:

виконавчий лист № 2-23-1, виданий 18.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 17000 грн.; (ВП №14811745)

виконавчий лист №2-23-1, виданий 18.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 25 грн.; (ВП №14816192)

виконавчий лист №2-23-1 виданий 19.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18,17 грн.; (ВП №14816411)

виконавчий лист № 2-23-1, виданий 19.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22000 грн.; (ВП №14816630)

виконавчий лист № 2-23-1, виданий 18.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 17000 грн.; (ВП №14816799)

виконавчий лист № 2-23-1, виданий 18.08.2009 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2219,63 грн. (ВП №14817018).

20.06.2013 р. державним виконавцем, керуючись статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», винесено шість постанов про виведення виконавчих проваджень №14817018, №14816799, №14816630, 14816411, №14816192, №14811745 із зведеного виконавчого провадження 36258494.

20.06.2013 р. державним виконавцем, винесено шість постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 з примусового виконання шести виконавчих листів від 18.08.2009 р. та від 19.08.2009 р. за №2-23-1/09 Солом`янського районного суду м. Києва.

14.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві з заявою про прийняття повторно виконавчого листа для примусового виконання.

18.09.2018 р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 57234915).

18.09.2018 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з АСВП № 57234915.

18.09.2018 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , на містяться на рахунках в установах банків.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як свідчать матеріали справи в межах даного виконавчого провадження головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксаною Вікторівною 17.01.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої з урахуванням ст.ст. 68,69,70 Закону України «Про виконавче провадження» постановив звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що згідно відповіді ПФУ боржник отримує пенсію в ГУ ПФ України в м. Києві.

Так, відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Положеннями статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права, свідчить, що державному виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів, у тому числі і за рахунок пенсії боржника. Обставиною, яка надає можливість державному виконавцеві звернути стягнення до доходи боржника, є відсутність будь - якого іншого майна, на яке таке стягнення може бути звернуто. Передувати прийняттю рішення про звернення стягнення на доходи боржника має перевірка наявності у нього нерухомого або рухомого майна, грошових коштів, цінних паперів, тощо.

Як вбачається з інформаційної довідки № 138334128 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданої на запит державного виконавця Лисенко О.В., ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Також наявна інфоримація про обтяження: арешт нерухомого майна на підставі Постанови ЗВП 36258493 від 29.01.2013 ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві.

Слід зазначити, що положеннями ч.ч 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження № 57234915 представником скаржника подавалась державному виконавцю інформація про наявність у боржника нерухомого майна, яка не була перевірена виконавцем.

Також матеріали справи не містять відомостей про те, що державним виконавцем належним чином вчинялись дії щодо з`ясування наявності майна або його відсутності за місцем проживання боржника у даному виконавчому провадженні.

При цьому державним виконавцем не було надано будь - яких доказів, заперечень з цього приводу.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем належним чином не вчинялись дії щодо з`ясування наявності майна або його відсутності за місцем проживання боржника у даному виконавчому провадженні, як це передбачено ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Державним виконавцем не було надано будь - яких доказів, пояснень або заперечень на спростування зазначеного.

Згідно абзацу 2 пункту 1 розділ II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем були порушені вимоги ст. 10, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача. Матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець, дії, передбачені ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), не вчиняв, що є прямим підтвердженням його бездіяльності у виконавчому провадженні №57234915 та про відсутність підстав для звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2013 року постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича, у зведеному виконавчому провадженні № 36258493 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києві від 01.09.2014 року надано дозвіл державним виконавцям відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві з метою виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 серпня 2009 року, на підставі якого видано виконавчі листи № 2-23-1/09 на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з підпунктом 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження не є закінченим.

Ухвалою Соломянського районного суду м.Києва від 19.03.2019 року (справа № 760/4478/13-ц), яка набрала законної сили 15.07.2019 року, визнано неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича, які полягали у виведенні 20.06.2013 року виконавчих проваджень №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192, №14811745 з примусового виконання шести виконавчих листів, виданих 18.08.2009 року та 19.08.2009 року за №2-23-1/09 Солом`янським районним судом м. Києва із зведеного виконавчого провадження №36258494.

Визнано неправомірними та скасувано постанови від 20.06.2013 року головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича про виведення виконавчих проваджень №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192, №14811745 з примусового виконання шести виконавчих листів, виданих 18.08.2009 року та 19.08.2009 року за №2-23-1/09 Солом`янським районним судом м. Києва, із зведеного виконавчого провадження №36258494.

Визнано неправомірними та скасувано постанови від 20.06.2013 року головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 з примусового виконання шести виконавчих листів, виданих 18.08.2009 року та 19.08.2009 року за №2-23-1/09 Солом`янським районним судом м. Києва.

Визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо бездіяльністі головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича та визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича при виконанні шести виконавчих листів, виданих 18.08.2009 року та 19.08.2009 року за №2-23-1/09 Солом`янським районним судом м. Києва, у виконавчому провадженні №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745.

Зобов`язано начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоцій Богдана Ігоровича видати ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 копії постанови, якою об`єднано виконавчі провадження в яких боржником є ОСОБА_2 у зведене №36258494.

Зобов`язано начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гоція Богдана Ігоровича винести постанову про перевірку виконавчих проваджень №14817018, №14816799, №14816630, №14816411, №14816192 та №14811745 з примусового виконання шести виконавчих листів, виданих 18.08.2009 року та 19.08.2009 року за №2-23-1/09 Солом`янським районним судом м. Києва.

Враховуючи, що 29.01.2013 року постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Шевченка Сергія Павловича, у зведеному виконавчому провадженні № 36258493 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , то були відсутні підстави для повторного накладення арешту 18.09.2018 на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , ВП № 57234915.

Суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині визнання неправомірною постанови у виконавчому провадженні 57234915 головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконачої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни від 18.08.2018 року про арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.06.2019 року Лисенко О.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого лтиста 2-23-1/09 виданого 19.08.2009 ВП № 57234915 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" в звязку з повним стягненням боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених обставин, підстави вважати, що дії державного виконавця відповідають положенню Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, отже враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання дій головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни, неправомвргими, щодо виконання виконавчого листа від 19.08.2009 р. №2-23-1/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Суд не знаходить підстав для задоволення скарги в частині визнання бездіяльності начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І.

На думку стягувача, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І. допустив бездіяльність у даному виконавчому провадження, оскільки не реалізував своє право на скасування постанови державного виконавця про арешт майна - частини квартири про відкриття виконавчого провадження замість відновлення ВП 14816630, також не перевірив і не скасував постанови про звернення стягнення на пенсію, що суперечить вимогам п. 2 ст. 10, ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), та не зобов`язав державного виконавця провести виконавці дії у порядку, визначеному п.1 ст. 10, ст. 48, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин).

Проте такі доводи скаржника не відповідають вимогам закону, а тому не можуть бути задоволені судом.

Так, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

За змістом ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, у розумінні зазначених норм закону, винесення начальником відділу постанови про скасування процесуального документу державного виконавця винесеному у виконавчому провадженні та зобов`язання останнього провести виконавчі дії в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» є правом начальника відділу при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, а не його обов`язком.

Відтак винесення начальником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцієм Б.І. певної постанови та проведення ним відповідної перевірки (контролю) щодо здійснення державним виконавцем Лисенко О.О.В. дій у виконавчому провадженні №№ 57234915, який перебуває у нього підпорядкуванні, було його правом, а не обов`язком. Таке своє право він міг використати на свій розсуд як керівник відділу. В даному випадку начальником Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцієм Б.І. не було допущено бездіяльності та не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку прог часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 353,447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни, бездіяльність державного виконавця та начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадим Іван Сергійович - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову у виконавчому провадженні 57234915 головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконачої служби м. Киів Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни від 18.08.2018 року про арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати неправомірною постанову у виконавчому провадженні 57234915 головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконачої служби м. Киів Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни від 17.01.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Визнати неправомірною постанову у виконавчому провадженні 57234915 головного державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконачої служби м. Киів Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни при виконанні виконавчого листа від 19.08.2009 року №2-23-1/09 про стягнення 22000 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.І.Кушнір