У Х В А Л А

11.05.2021 року суддя Городоцького районного суду Львівської області Українець П.Ф., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним договору № 0514-7931 від 19.10.2020р., укладеного між нею та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Вивчивши позовну заяву та долучені до неї документи, доходжу наступного висновку.

За положеннями п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача клопотання про його витребування.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачка просить про визнання недійсним договору № 0514-7931 від 19.10.2020 р., між тим, копії такого до матеріалів справи не надала.

До позову позивачкою додано клопотання про витребування договору № 0514-7931 від 19.10.2020 р., яке мотивоване тим, що вона зверталась до відповідача з вимогою надання вищеозначеного договору, однак отримала відмову та ігнорування.

З цього приводу слід зауважити, що статтею 84 ЦПК України передбачено можливість витребування доказів лише у разі неможливості самостійного надання таких стороною. При цьому, суд для належного встановлення підстав, що дозволяють витребувати певні документи, повинен вивчити докази, які підтверджують неможливість подання таких матеріалів стороною самостійно.

Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідача з відповідними запитами, а також доказів відмови у наданні копії оспорюваного договору, що в подальшому, при наявності клопотання про розгляд справи у її відсутність, створить перешкоди у вирішенні клопотання щодо витребування доказів.

З огляду на вказане, позивачці слід надати суду належним чином засвідчену копію договору № 0514-7931 від 19.10.2020 р., який просить визнати недійсним, або ж докази на підтвердження звернення до відповідача з відповідними вимогами про надання цього договору та докази на підтвердження відмови відповідача у наданні такого.

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачка покликається на ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору, однак з таким твердженням позивача суд погодитись не може, з огляду на наступне.

Згідно п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Але якщо предметом цього позову є визнання недійсним договору позики, а не договору споживчого кредиту, то на вказаний спір не розповсюджуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слід також звернути увагу, що до позовної заяви поданої ОСОБА_2 долучена копія паспорта гр. ОСОБА_1 , що не має стосування до справи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

За наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів залишити без руху.

Надати позивачу термін для усунення недоліків заяви десять днів з дня вручення ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д я Українець П.Ф.