ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/427/21 Справа № 207/3748/18 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 171 994 грн. 68 коп., спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Виділено ОСОБА_1 автомобіль NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 171 994 грн. 68 коп., як майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля NYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в сумі 85 997 грн. 34 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 7775 грн. 57 коп., які складаються з судового збору в сумі 859 грн. 97 коп., оплати правової допомоги в сумі 6915 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що спірне майно (автомобіль НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ) є майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям шляхом виділу ОСОБА_1 вказаного автомобіля та стягнення на користь ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля у сумі 85997,34 грн.

Але з таким висновком суду не можливо погодитись в повному обсязі з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 листопада 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони від шлюбу мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З реєстраційної довідки Дніпродзержинського центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів встановлено, що спірний автомобіль придбано ОСОБА_1 19.09.2017 року за 171 994 грн. 68 коп. згідно договору купівлі-продажу № 5692/17/000672 від 18.09.2017 року (а.с.30).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 97).

Після припинення шлюбних відносин сторони не можуть дійти згоди про розподіл спільного майна подружжя.

Також, позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 без згоди та відома, без компенсації частки дружини ОСОБА_3 , після припинення проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, продав автомобіль НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 на користь третьої особи.

15 листопада 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля за 47 000,00 грн. (а.с. 70).

Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63, ч.1 ст. 64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 - ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Навіть розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відтак будь-який договір може бути визнаний судом недійсним у випадку відсутності нотаріальної згоди на такий договір подружжя навіть після розлучення. Таким чином діє абсолютна презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (Постанова ВП Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17).

Статтями 68, ч.1 69, ч.1, 2, 3 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умов, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п. 23, 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що сторонами не заперечується те, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя, при цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували отримання позивачем коштів від його продажу.

Отже, вартість автомобіля НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 оцінюється у розмірі 171 994,68 грн., оскільки саме за таку вартість автомобіль було придбано у вересні 2017 року, тоді як продано його 15.11.2017 року за 47000 грн., тобто через незначний проміжок часу за суттєво нижчою ціною, в свою чергу без професійного огляду чи інших доказів втрати його властивостей чи погіршення технічних характеристик.

У зв`язку з чим підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошова компенсація 1/2 частини вартості автомобіля НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 85 997 грн. 34 коп.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 було продано спірний автомобіль ОСОБА_5 (а.с. 70).

За таких обставин вважати, що автомобіль є особистою власністю ОСОБА_1 не можна.

А тому, виділення ОСОБА_1 автомобіля НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , суперечитиме правовстановлюючим документам, за якими право власності на цей автомобіль ще з листопада 2017 року перейшло і належить іншій особі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року необхідно скасувати в частині виділення ОСОБА_1 автомобіля та у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в цій частині слід відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року скасувати в частині виділення ОСОБА_1 автомобіля НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в частині виділення ОСОБА_1 автомобіля НYUNDAI ACCENT 1500, сірого кольору, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова