Справа № 368/1196/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

- розглянувши заяву про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3, яка подана позивачкою ОСОБА_1 в цивільній справі № 368/1196/20, провадження № 2/368/198/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.05.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3, ( а.с., 53, 54), яка подана позивачкою ОСОБА_1 в цивільній справі № 368/1196/20, провадження № 2/368/198/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, в прохальній частині якої заявник просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якої:

1. Невідкладно зробити відвід судді ОСОБА_3.ю, відсторонити від розгляду позовної заяви, про відшкодування моральної школди, Кагарлицького районного суду Київської області, який порушив присягу судді України, Конституцію України, всі нормативно правові акти існували та діяльності, порушив Закон України «Про судоустрій та статус суддів»;

2. Відвід розглянути без її участі ОСОБА_1 та задовольнити в повному обсязі.

Заяву про відвід заявник в мотивувальній її частині обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- суддя ОСОБА_3 відповідно суддівської реформи та Антикорупційної сратегії на 2020 - 2024 роки, порушив присягу судді України, Конституцію України, всі нормативно - правові акти існування діяльності порушив Закон України № 1402 - VІІІ від 02 черя 2016 року «Про судоустрій та статус суддів», неналежна поведінка судді ОСОБА_3 призвела до дисципінарної вдовідальності.

11.05.2021 року Суддею ОСОБА_3. надано письмове пояснення щодо заявленого йому відводу, в якому зазначено наступне:

- заява не містить конкретних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді і не підлягає до задоволення.

Заява надійшла раніше ніж за 3 дні до судового засідання 17.05.2021 р. і підлягає розгляду іншим суддею відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

11.05.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України, ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

Слухання кримінального провадження було призначено на 15 год. 00 хв. 12.05.2021 року.

Суд, провівши судове засідання в порядку, який передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання, у разі неявки в судове засідання всих учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні заяви про самовідвід судді, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм процесуального права.

06.11.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

06.11.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_3

25.01.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 - 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 14 год. 15 хв. 17.02.2021 року.

17.02.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 30 хв. 18.03.2021 року в зв`язку з неявкою сторін.

18.03.2021 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання, по результатам чого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого судового провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 15.04.2021 року.

15.04.2021 року проведення підгоовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 17.05.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

08.05.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_3., текст якої судом наведено вище.

Що стосується процесуальних питань вирішення заявленого відводу, то суд використав наступні норми процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обгрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Що стосується суті заявленого відводу судді ОСОБА_3., то суд зазначає наступне:

- перш за все суд зазначає, що заявником взагалі в заяві про відвід судді ОСОБА_3. не вказано норму процесуального права, на підставі якої заявлено відвід судді.

Так, підстави для відводу судді зазначені в ст. 36 ЦПК України:

1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно, з огляду на зміст заяви про відвід судді ОСОБА_3. можна зробити висновок, що відвід судді ОСОБА_3. позивачкою ОСОБА_1 заявлено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, - за наявності інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, проте, з такою позицією позивачки суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, слід зазначити, що обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можуть бути:

- незаконні дії судді під час розгляду справи;

- ігнорування законних вимог сторони;

- створення перешкод для реалізації процесуальних прав;

- нерівне ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді, тощо.

Для того, що б ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними, причому, в установленому законом порядку.

Дійсно, формулювання п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України свідчить про те, що підстави для заявлення клопотання про відвід не носять вичерпного характеру.

Відповідно, суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не наведено належних, допустимих, законних підстав для відводу судді ОСОБА_3, з огляду на наступне:

- посилання позивача на ту обставину, що суддею ОСОБА_3 постійно порушуються норми Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є необгрунтованим, та таким, яке спростовується матеріалами справи, окрім того, суд зазначає, що порушення чи відсутність порушення норм процесуального права суддею ОСОБА_3 моживо буде лише встановити під час перегляду судового рішення судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Далі, суд зазначає, що ніякі гіпотетичні порушення, які нічим не підтверджені, - не повинні впливати на питання щодо об`єктивності та неупередженості судді при винесенні рішення, а тому заявляння головуючому судді відводу лише з підстав спотвореного розуміння позивачкою норм матеріального та процесуального права, впевненість позивачки наперед в результатах виснення рішення, на думку суду, звинувачення в порушенні правосуддя не тільки суддею, а й його помічником, секретарем судових засідань, що, на думку позивачки повинно потягнути засобою звільнення вищевказаних осіб з посад та їх видворення за межі України, - виходить за межі здорового глузду.

Думку позивачки щодо упередженості відношення судді до позивачки суд розцінює лише як неправомірне, неналежне підтримання своєї позиції, як простий захист прав та інтересівпозивачки, який грунтується лише на припущеннях, та належними та допустимими, достатніми доказами в судовому засіданні з огляду на матеріали справи, - не підтверджено.

Згідно ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Виходячи з аналізу вищевказаної норми, обов`язок доведення обставин, які входять до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, імперативно, апріорі, - покладається на особу, яка такий відвід заявила, причому, суд зазначає, що таке доведення повинно грунтуватися на належних та допустимих доказах, які в даному випадку позивачка взагалі не надала, просто перелічивши норми матеріального та процесуального права, та підстави для притягнення судді до дисциплінарної та кримінальної відповідальності.

При чому суд зазначає, що доведення таких обставин здійснюється в тому ж порядку, як і доведення обставин цивільної справи по суті позову.

Суд вважає, що посилання позивачки в мотивувальній частині заяви про відвід судді на норми Національного права, звісно, заслуговує на увагу, проте, таке посилання повинно застосовуватися з належним обгрунтуванням, з прив`язкою до кожної конкретної справи, в даному ж випадку таке посилання носить характер декларативності, та, відповідно, необгрунтованості заявленого відводу судді ОСОБА_3.

Отже, дійсно, - інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи, перешкоджає затягуванню процесу і забезпечує правильне вирішення спору.

Серед передбачених законом підстав до відводу (самовідводу) деякі мають безумовний (об`єктивний або очевидний) характер: участь судді у попередньому розгляді справи як свідка, перекладача, експерта, спеціаліста, секретаря судового засідання; родинні відносини між суддями або між суддею та однією із сторін, третьою особою, представником чи іншими особами, які беруть участь у справі, проте, в даному випадку відповідач посилається на умовну (суб`єктивну) підставу для відводу судді.

Відповідно, в даному випадку, суд вважає, що обставини, на які посилаєтьсяпозивачка ОСОБА_1 , - не є достатніми для того, щоб поставити під сумнів об`єктивність судді ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що право заявляти відвід повинно реалізовуватися відповідно до порядку, встановленого законом, а тому, нічим не підтверджена вимога відводу судді не може бути задоволена.

Вмотивованою можна вважати заяву про відвід, в якій міститься:

- правильний виклад та аналіз фактичних підстав, що вказують на упередженість судді;

- якомога більша деталізація цих фактів;

- зазначення того, що підстави для заявленого відводу викликають сумнів у безсторонності вищезазначених суб`єктів та зазначити чому;

- посилання на засоби доказування та докази, які в них містяться (наприклад, допит та показання свідків, письмових доказів тощо), якими підтверджуються наведені обставини, що свідчать про юридичні підстави для відводу;

- додатки, на які проводиться посилання в заяві про відвід;

- чітко сформульована вимога до суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що в даному випадку в заяві про відвід судді відсутні такі обов`язкові елементи для відводу судді:

- правильний виклад та аналіз фактичних підстав, що вказують на упередженість судді;

- якомога більша деталізація цих фактів;

- зазначення того, що підстави для заявленого відводу викликають сумнів у безсторонності вищезазначених суб`єктів та зазначити чому;

- посилання на засоби доказування та докази, які в них містяться підстави для відводу, виклад фактів, якими підтверджуються наведені обставини, що свідчать про юридичні підстави, ( саме юридичні підстави, а не суб`єктивна думка представника третьої особи), для відводу.

Отже, суд вважає, що в даному випадку має місце проста незгода позивачки ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_3, а тому, на глибоке переконання суду, - слід застосувати положення ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно, на глибоке переконання суду станом на час подання заяви про відвід судді ОСОБА_3. підстав для відводу, які зазначені в ч. 1 ст. 36 ЦПК України, - немає, має місце лише незгода позивачки ОСОБА_1 з процесуальними рішеннямии судді ОСОБА_3, які приймалися в рамках даного цивільного провадження, - що і є юридичною підставою для відмови в задоволенні відводу судді ОСОБА_3.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку позивачка ОСОБА_1 знову ж таки застосовує відвід судді, як тактичний прийом затягування процесу, оскільки заява про відвід в даному випадку вирішується в іншому складі суду, вирішується в нарадчій кімнаті з постановленням ухвали, яка оформляється окремим документом.

Окрім того, зрозуміло, що в разі гіпотетичного задоволення заяви про відвід, - справа підлягає розгляду новим складом суду, - з початку.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальна поведінка позивачки свідчить про наявність в її діях ознак зловживанням процесуальними правами, - проведення підготовчих судових засідань відкладалося за її клопотаннями, належним чином не обгрунтованими, окрім того, позивачка дозволяє собі в письмових клопотаннях давати вказівки суду на яку саме дату та час слід призначити судові засідання по даній справі, та тривалість таких судових засідань, що має ознаки діянь, які перелічені в ст. 44 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36, 39, 40, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, ч. 1 ст. 261, 263, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви про відвід судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_3, яка подана позивачкою ОСОБА_1 в цивільній справі № 368/1196/20, провадження № 2/368/198/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Справу № 368/1196/20, провадження № 2/368/198/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, - направити до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області.

Ухвала окремо від рішення суду (ухвали, рішення) оскарженню не підлягає.

Заперечення чи апеляційна скарга на дану ухвалу на підставі ч. 2 ст. 353 ЦПК України може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Закаблук