Справа № 182/6004/20
Провадження № 2/0182/609/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.05.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Коптєва С.Є., що діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 25.03.2021 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №0348, ордеру серія ДП №3/8/000032 від 25.03.2021 року (а.с. 58-61).

відповідача - ОСОБА_2 .

Представника відповідача - адвоката Чуприни Є.А., що діє на підставі довіреності від 30.03.2021 року Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зареєстрована за № 1329, доручення від 30.03.2021 року № 0407-0001195 (а.с. 71-73).

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась з позовними вимогами до ОСОБА_2 та просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею в рахунок поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , стягнувши з відповідача понесені судові витрати (а.с.2-4).

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24.06.2000 року до 04.09.2020 року. У шлюбі народилось двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у шлюбі у 2002 році вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . До цього часу вони з відповідачем та їх діти є зареєстрованими в цій квартирі. Зазначена квартира є її з дітьми постійним житлом з часу придбання і до сьогодні, відповідач наразі в квартирі не проживає. Між ними виник спір щодо належності квартири до спільної сумісної власності подружжя, а тому вона звернулась з цим позовом до суду.

Відповідач відзив на позов не подав.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін(а.с.28).

14.12.2020 року справа не розглядалась через перебування судді на лікарняному(а.с.37)

11.02.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача, який лише 11.02.2021 року отримав копію позовної заяви з додатками.

25.03.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача для звернення за правовою допомогою.

26.03.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача у зв`язку з тим, що він звернувся в центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги і потрібен час для підготовки документів.

30.03.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача - адвоката Чуприни Є.А. для ознайомлення з матеріалами справи.

Судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 24.06.2000 року по 12.10.2020 року (а.с. 5,63).

Сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,63).

29.05.2002 року за договором купівлі-продажу подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).

Зазначена квартира була зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 (а.с.8,9, 36).

З часу придбання квартири подружжя та їх діти проживають в квартирі та є зареєстрованими (а.с.7).

Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року N 3 за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі - СК України) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, тобто під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року (далі - КпШС України), а тому порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначається за нормами діючого на той час законодавства, яке ці відносини регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 28 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно із ч. 1 ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Також аналогічне правове положення закріплене в ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України.

Отже, указаною правовою нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України) "Про застосування судами деяких норм кодексу про шлюб та сім`ю України" від 12 червня 1988 року N 16 (зі змінами і доповненнями), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

При цьому, належить виходити із того, що відповідно до ст. ст. 22, 25, 27-1 КпШС України, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними за час шлюбу нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності.

Таке ж роз`яснення містить й Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року, яке діє на час вирішення спору (п. 23).

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно придбано 29.05.2002 року, тобто у період шлюбу сторін, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач в судовому засіданні не спростовував зазначену матеріально-правову презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Отже, встановивши, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу й виходячи з відсутності доказів, які б підтверджували факт придбання цієї квартири відповідачем ОСОБА_2 за кошти, що належать йому особисто, суд дійшов висновку про належність квартири АДРЕСА_1 до спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні правові підстави для визнання цієї квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділу її між сторонами в рівних частках, із визнанням за кожним права власності на 1/2 частину квартири.

Судові витрати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду в розмірі 840 грн. 80 коп.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 76-82 , 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в рахунок поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв. м., яка складається: коридор 1- 4,8 кв.м., житлова кімната 2 - 14,2 кв.м., житлова кімната 3 - 12,2 кв.м., кухня 4 - 5,3 кв.м., ванна 5 - 2,1 кв.м., вбиральня 6 - 0,9 кв.м., балкон 1,9 кв.м., залишивши іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв. м., яка складається: коридор 1- 4,8 кв.м., житлова кімната 2 - 14,2 кв.м., житлова кімната 3 - 12,2 кв.м., кухня 4 - 5,3 кв.м., ванна 5 - 2,1 кв.м., вбиральня 6 - 0,9 кв.м., балкон 1,9 кв.м., у власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при звернення до суду судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 коп.)

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13.05.2021 року.

Дані про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: А. Г. Багрова