КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6833/2021 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Музичко С.Г., Болотова Є.В.,

при секретарі Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» про захист прав споживачів, визнання недійсними умов договорів та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила: визнати недійсним пункт 3.7 договору про надання освітніх послуг №184/mn від 20.01.2020 року, укладений між ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» та нею щодо ОСОБА_2 ; визнати недійсним пункт 3.7 договору про надання освітніх послуг №185/mn від 20.01.2020 року, укладений між ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» та нею, щодо ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені на виконання договору про надання освітніх послуг №184/mn від 20.01.2020 року у розмірі 5 975 доларів США, грошові кошти, сплачені на виконання договору про надання освітніх послуг №185/mn від 20.01.2020 року у розмірі 5 975 доларів США, та відшкодувати судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 20 січня 2020 року між нею та відповідачем було укладено два договори про надання послуг дошкільної освіти щодо дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якими вона мала намір отримувати послуги у сфері дошкільної освіти для своїх дітей, на виконання кожного з договорів було сплачено 146 975 грн. 44 коп., або кошти у сумі 5 975 доларів США, при цьому відповідних послуг у сфері дошкільної освіти від відповідача не отримали, а відповідач відмовляється повернути сплачені кошти.

Свою відмову відповідач обґрунтовує пунктом 3.7 договорів, а позивачка вважає зазначені пункти договорів несправедливими, оскільки вони дозволяють відповідачу, не надаючи послугу, отримувати кошти за такі послуги.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року відмовлено в заловоленні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувала тим, що послуги за Договорами не надавалися, тим більше вони не могли надаватися в обсязі та на умовах погоджених сторонами, з огляду на встановлений карантин, яким заборонялося відвідування дитячих закладів, а покладення всіх фінансових ризиків на споживача за Договорами встановлює істотний дисбаланс прав сторін та є достатньою підставою для визнання умов таких Договорів несправедливими та недійсними.

Вказувала, що відсутні належні докази, які б підтверджували зарахування дітей до груп та надання будь-яких послуг за Договорами, крім відвідування садку в пробний період. Надані відповідачем докази не підтверджують надання послуг за Договорами, оскільки є неналежними та недостовірними і вважає, що вони прийняті судом до розгляду з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що з огляду на ненадання послуг відповідачем, він повинен повернути сплачені нею (позивачкою) грошові кошти, проте суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи позивачки, неповно з`ясував фактичні обставини справи, ухвалив рішення на підставі неприйнятних доказів, що свідчить про порушення норм процесуального права та є підставою для скасування оскаржуваного рішення повністю та ухвалення нового у відповідності до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідач ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» подав до апеляційного суду відзив, в якому просить залишити рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що позивачка не довела, яким саме чином умови п.3.7. Договору порушують принцип добросовісності, призводять до дисбалансу прав та обов'язків сторін та яким чином спричиняється шкода позивачеві.

Зазначає, що адвокатом позивачки було направлено Звернення до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві з проханням провести перевірку щодо додержання відповідачем вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

20 липня 2020 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі зазначеного звернення фізичної особи про нібито порушення її законних прав відповідачем. За направленням на проведення заходу №3138 від 25.08.2020 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві за вищезазначеним зверненням було проведено позаплановий захід державного контролю (перевірку), за наслідками якого встановлена відсутність порушень вимог законодавства, про що складено Акт №4516-1 від 11.09.2020 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору про надання послуг дошкільної освіти №184/mn від 20.01.2020 року, оскільки доводи ОСОБА_1 в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як вбачається із Закону України «Про дошкільну освіту», він визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти, яка забезпечує розвиток, виховання і навчання дитини, ґрунтується на поєднанні сімейного та суспільного виховання, досягненнях вітчизняної науки, надбаннях світового педагогічного досвіду, сприяє формуванню цінностей демократичного правового суспільства в Україні.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 Закону України «Про дошкільну освіту» заклад дошкільної освіти - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту. Заклад дошкільної освіти: задовольняє потреби громадян відповідної території в здобутті дошкільної освіти; забезпечує відповідність рівня дошкільної освіти вимогам Базового компонента дошкільної освіти; створює безпечні та нешкідливі умови розвитку, виховання та навчання дітей, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоров`я відповідно до санітарно-гігієнічних вимог та забезпечує їх дотримання; формує у дітей гігієнічні навички та основи здорового способу життя, норми безпечної поведінки; сприяє збереженню та зміцненню здоров`я, розумовому, психологічному і фізичному розвитку дітей; здійснює соціально-педагогічний патронат, взаємодію з сім`єю; є осередком поширення серед батьків психолого-педагогічних та фізіологічних знань про дітей дошкільного віку; планує свою діяльність та формує стратегію розвитку закладу; формує освітню програму закладу; забезпечує добір і розстановку кадрів; відповідно до установчих документів утворює, реорганізує та ліквідує структурні підрозділи (відділення, групи); додержується фінансової дисципліни, зберігає матеріально-технічну базу; здійснює інші повноваження відповідно до статуту закладу дошкільної освіти. Режим роботи закладу дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності, тривалість перебування в ньому дітей встановлюються його засновником (засновниками) відповідно до законодавства України. За бажанням батьків або осіб, які їх замінюють, у закладі дошкільної освіти може встановлюватися гнучкий режим роботи, який передбачає організацію різнотривалого, цілодобового перебування дітей, а також чергові групи у вихідні, неробочі та святкові дні.

Згідно з абзацом 1 ч.1 ст.36 Закону України «Про дошкільну освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право: вибирати заклад дошкільної освіти та форму здобуття дитиною дошкільної освіти.

Відповідно до абзацу 4 ч.3 ст.37 Закону України «Про дошкільну освіту» джерелами фінансування закладу дошкільної освіти незалежно від форми власності можуть бути кошти батьків або осіб, які їх замінюють.

За ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у статті 3 ЦК України.

Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Як встановлено судом, 20 січня 2020 року між ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» (далі - «Виконавець») та матір`ю дитини ОСОБА_2 (далі - «Дитина») ОСОБА_1 (далі - «Замовник») укладено договір про надання послуг дошкільної освіти №184/mn, за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника забезпечити надання освітні послуги Дитині у сфері дошкільної освіти з понеділка по п`ятницю, крім святкових, неробочих та вихідних днів, від 07:30 год. до 19:30 год. (стаття 1 договору). Навчання проводиться у закладі Виконавця у групі №10; строк дії договору від 03.02.2020 року до 31.08.2020 року (пункти 2.1.2, 2.1.3, 4.1, 4.2 договору).

Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8 договору Виконавець після зарахування Дитини до закладу організувати перебування Дитини в закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу; забезпечити якісне харчування зі збалансованим раціоном з повним дотриманням санітарних та гігієнічних норм; забезпечити Дитині догляд, виховання, зміцнення фізичного і психічного здоров`я, емоційне благополуччя, задоволення потреб в розвитку її інтелектуальних здібностей; організувати предметно-розвиваюче середовище у закладі; організовувати роботу з Дитиною у відповідності до основної загальноосвітньої програми дошкільної освіти, її віком і індивідуальними особливостями.

За пунктом 8.18 договору підписанням цього договору Замовник підтверджує, що ознайомлена зі статутом закладу і правилами внутрішнього розпорядку, повністю згідна з їх умовами та зобов`язується їх дотримуватися без будь-яких застережень.

Плата за надання освітніх послуг встановлена статтею 3 договору і складає 144 909 грн. 88 коп., що еквівалентно 5 975,00 доларів США, які сплачені Замовником в повному обсязі згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с.29, 31).

Також встановлено, що 20.01.2020 року між ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» (далі - «Виконавець») та матір`ю дитини ОСОБА_3 (далі - «Дитина») ОСОБА_1 (далі - «Замовник») укладено договір про надання послуг дошкільної освіти №185/mn, за умовами якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника забезпечити надання освітні послуги Дитині у сфері дошкільної освіти від понеділка до п`яниці, крім святкових, неробочих та вихідних днів, від 07:30 год. до 19:30 год. (стаття 1 договору). Навчання проводиться у закладі Виконавця у групі №2, строк дії договору від 03.02.2020 року до 31.08.2020 року (пункти 2.1.2, 2.1.3, 4.1, 4.2 договору).

Згідно з пунктами 2.1.3, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8 договору Виконавець зобов`язується (зобов`язаний) після зарахування Дитини до закладу організувати перебування Дитини в закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу; забезпечити якісне харчування зі збалансованим раціоном з повним дотриманням санітарних та гігієнічних норм; забезпечити Дитині догляд, виховання, зміцнення фізичного і психічного здоров`я, емоційне благополуччя, задоволення потреб в розвитку її інтелектуальних здібностей; організувати предметно-розвиваюче середовище у закладі; організовувати роботу з Дитиною у відповідності до основної загальноосвітньої програми дошкільної освіти, її віком і індивідуальними особливостями.

За пунктом 8.18 підписанням цього договору Замовник підтверджує, що ознайомлена зі статутом закладу і правилами внутрішнього розпорядку, повністю згідна з їх умовами та зобов`язується їх дотримуватися без будь-яких застережень.

Плата за надання освітніх послуг встановлена статтею 3 договору і складає 144 909 грн. 88 коп., що еквівалентно 5 975 доларів США, які сплачені Замовником в повному обсязі згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с.28, 30).

Позивачка, звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсними умов договорів в частині пункту 3.7 кожного з договорів, яким сторони погодили, що відсутність Дитини у закладі протягом будь-якого періоду та незалежно від причин не впливає на ціну послуг та ціна послуг не підлягає зменшенню у зв`язку з невідвідуванням Дитиною закладу, погодили, що Замовник підписанням цього договору підтверджує свою згоду на вказане ціноутворення та зобов`язується оплачувати послуги в період відсутності Дитини у закладі.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала також тим, що в цій частині укладені договори містять умови, які є несправедливими, оскільки освітні послуги надавалися строком від 03.02.2020 року до 31.08.2020 року на умовах платності, Замовник у кожному разі прийняла на себе зобов`язання забезпечити регулярне відвідування Дитиною закладу (пункти 2.2.3 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання дотримуватися режиму роботи закладу, приводити та забирати Дитину особисто (пункти 2.2.9 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання вчасно приводити Дитину та вчасно її забирати згідно з графіком, встановленим закладом (пункти 2.2.13 укладених договорів); прийняла на себе зобов`язання дотримуватися вимог статуту закладу, установчих документів Виконавця, правил внутрішнього розпорядку закладу чи інших локальних нормативних актів, загальноприйнятих норм поведінки, а також погоджуватися зі змінами в розкладі (пункти 2.2.18 укладених договорів). Згідно пунктів 2.2.13 укладених договорів батьки усвідомлюють усі ризики порушення ними графіку приходу, сну, закінчення перебування Дитини у закладі та діють з врахуванням цих ризиків.

Проте, вірно вважав суд першої інстанції, доводи ОСОБА_1 про несправедливість умов, укладених між сторонами договорів, не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги про визнання цих умов договорів недійсними є необґрунтованими і не підлягали до задоволення.

Так, відповідно до ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ч.1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається зі змісту оспорюваних договорів, ОСОБА_1 , розуміючи, що дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні, що сім`я зобов`язана сприяти здобуттю дитиною освіти у дошкільних та інших навчальних закладах або забезпечити дошкільну освіту в сім`ї відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти, самостійно обрала навчальний заклад, тип закладу дошкільної освіти, форму здобуття дитиною дошкільної освіти, в укладених договорах сторонами визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено ціну послуг та порядок розрахунків, строк договорів і умови їх припинення. Договори підписані ОСОБА_1 , що свідчить про її згоду з усіма їх умовами, зокрема, з пунктом 3.7, та нею виконувалися, позивачка погодилася на укладення договорів саме такого змісту, сторони договорів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 8.06.2016 року у справі № 6-330цс16 умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Проте, в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору про надання послуг дошкільної освіти №184/mn від 20.01.2020 р., оскільки доводи ОСОБА_1 в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, а тому відсутні підстави для визнання недійсними умов означеного договору.

Також під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору про надання послуг дошкільної освіти №185/mn від 20.01.2020 року, оскільки доводи ОСОБА_1 в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, то також відсутні підстави для визнання недійсними умов означеного договору.

Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: договору про надання послуг дошкільної освіти №184/mn від 20.01.2020 року, договору про надання послуг дошкільної освіти №185/mn від 20.01.2020 року, дублікату квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 рокеу, дублікату квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 року, дублікату квитанції №0.0..1 від 28.02.2020 року, дублікату квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 року, листів-повідомлень (вихідний №18/06-01 від 18.06.2020 року, вихідний №24/07-01 від 24.07.2020 року) на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ», довідок Медичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «Доктор Сем» від 15.02.2020 року, від 25.02.2020 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 22.02.2020 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витягу з пояснювальної записки до робочого навчального плану дошкільного навчального закладу «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» на 2017-2018 начальник рік (1 стор.), відповіді ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» (вихідний №28 від 14.07.2020 року, №30 від 23.07.2020 року, довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут-поліклініка» стосовно ОСОБА_2 , 2015 року народження, стосовно ОСОБА_3 , 2017 року народження.

За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наведених обставин вбачається, що вимоги позивача про визнання недійсними умов договорів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, а тому суд прийшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 , вона стверджує, що не отримувала послуг, оскільки її діти після кількох днів перебування у закладі припинили його відвідування. Дійсно, умовами укладених договорів передбачено організацію дводенного пробного перебування дитини у закладі згідно з встановленим режимом дня і щоденним графіком роботи закладу для адаптації дитини (пункт 2.1.1 укладених договорів); також умовами укладених договорів передбачено обов`язок Виконавця від 03.02.2020 року зарахувати ОСОБА_2 в групу №10 і ОСОБА_3 в групу №2, та надані відповідачем докази спростовують означені твердження позивача, зокрема, суду надано журнали обліку щоденного відвідування дітей, що свідчать про тривале відвідування навчального закладу дітьми позивача у лютому 2020 року, що у свою чергу свідчить як про зарахування відповідачем дітей в групи, обумовлені договорами, так і про волю ОСОБА_1 отримувати послуги відповідача на умовах, визначених укладеними сторонами договорами.

Як вірно вважав суд, надані відповідачем докази свідчать, що під час дії в країні обмежувальних карантинних заходів ОСОБА_1 в групі Viber підтвердила підключення своїх дітей до занять молодшої групи (конференції LeаpKids в Zoom), нею ж обговорювалися проблеми з таким підключенням. Надані відповідачем докази свідчать про хід деяких уроків за участі дітей позивача ОСОБА_1 в Zoom; у свою чергу саме позивачка надала відповідачу документи та заяви, необхідні для надання послуг, зокрема, медичні документи про можливість відвідування її дітьми дитячого дошкільного закладу, про задовільний стан їх здоров`я, на виконання вимог пункту 2.2.9.1 укладених договорів нею подано заяви про видачу персоналізованих карток контролю доступу, що дозволяє безперешкодно заходити та виходити з території закладу, надано заяви-дозволи на роботу з її дітьми психолога, логопеда, вчителя-дефектолога.

Щодо інших вимог ОСОБА_1 , то позивачка, звертаючись до суду з вимогами про стягнення коштів, такі вимоги пов`язує з визнанням недійсними умов договорів, а тому су вірно вважаючи відсутніми у нього підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 для визнання недійсними умов договорів, прийшов до вірного висновку щодо відсутності підстави для задоволення вимог позову і в цій частині.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: