Справа №2-1944-07
4-с/705/20/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Безвенюк Н.В.

за участю

представника скаржника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані в режимі відеоконференції скаргу представника стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_1 на постанову Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Юлії Петрівни про виправлення помилки у процесуальному документі від 26.02.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, яку обґрунтував наступним.

У провадженні Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) перебуває відновлене виконавче провадження №8221136 щодо примусового виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.08.2007 року у справі № 2-1944-2007 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.08.2007 року позов задоволено повністю, вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від доходів, починаючи з 14.08.2007 року і до його повноліття.

Ухвалою від 12.05.2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області вирішив задовольнити заяву стягувача про видачу дубліката виконавчого листа та видав дублікат виконавчого листа від 15.06.2020 року.

21.07.2020 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 8221136.

Того ж дня головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. зроблено розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів на користь стягувача, виходячи із середньої заробітної плати по місту Київ, починаючи з 14.08.2007 року по 01.07.2020 року.

Таким чином, після відновлення виконавчого провадження головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. було встановлено наявність заборгованості за період більше ніж три роки.

Після отримання відомостей про фактичні доходи боржника 02.11.2020 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. здійснено перерахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів на користь стягувача.

24.11.2020 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. після неодноразових заяв представника стягувача про необхідність винесення постанови про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 % від загального розміру заборгованості на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову, якою я накладено штраф на боржника у розмірі 212 448,35 грн.

Не погоджуючись з таким розрахунком, боржником подано скаргу до суду і ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2020 року у задоволенні скарги боржника на дії головного державного виконавця було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду боржником подано апеляційну скаргу. Постановою Черкаського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області скасовано. Скаргу задоволено частково, а саме визнано дії головного державного виконавця неправомірними в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам, виходячи із доходу боржника за час перебування боржника на спрощеній системі оподаткування та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості (м. Умань, Черкаської області) за період перебування ОСОБА_2 на спрощеній системі оподаткування, відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України.

На виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 18.02.2021 року головним державним виконавцем Ушенко Ю.П. зроблено перерахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів та оформлено новий розрахунок.

26.02.2021 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі та вказано, що розмір штрафу становить 11790,75 грн.

Стягувач не погоджується з цією постановою, вважає її прийнятою помилково, оскільки було не правильно визначено розмір штрафу, а саме станом на 26.02.2020 року, а не станом на дату первісного виявлення заборгованості, а тому є підстави для скасування постанови.

Просить суд визнати протиправною постанову Головного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. про виправлення помилки у процесуальному документі від 26.02.2021 року та скасувати її.

Зобов`язати Головного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Юлію Петрівну винести постанову про накладення штрафу на боржника, виходячи з розміру заборгованості, яка виникла на момент відновлення виконавчого провадження 21.07.2020 року.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, та факти, викладені у ній, просить суд скаргу задовольнити. Заперечує проти задоволення клопотання представника боржника, оскільки не вбачає підстав для закриття провадження у справі.

Скаржник в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їх відсутність, вимоги скарги підтримує та просить суд її задовольнити. Також просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника боржника про закриття провадження у справі.

Представник боржника в судовому засіданні підтримав направлене до суду клопотання про закриття провадження у справі та просить суд його задовольнити, оскільки предметом оскарження є постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме у постанові державного виконавця про накладення штрафу від 24.11.2020 року по ВП №8221136, відповідно до якої на ОСОБА_2 було накладено штраф на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Вважає, що оскаржувана постанова про виправлення помилки у процесуальному документі від 26.02.2021 року фактично винесена в рамках виконання постанови про накладення штрафу від 24.11.2020 року по ВП № 8221136, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і повинна розглядатися адміністративним судом у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, зазначає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 24.11.2020 року по ВП №8221136 була оскаржена боржником до Окружного адміністративного суду міста Києва (справа № 640/65/21). Відповідна судова справа перебуває на розгляді, третьою особою до якого залучено ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали скарги та матеріали справи, вважає, що клопотання представника боржника про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено про те, що ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 26.02.2021 року про виправлення помилки у постанові державного виконавця про накладення штрафу від 24.11.2020 року, винесеної в межах виконавчого провадження щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів на її користь.

Згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за ОСОБА_2 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, прийнятої в межах виконавчого провадження №8221136.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим суд звертає увагу, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 26.02.2021 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Ю.П. в межах виконавчого провадження № 8221136 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме постанові від 24.11.2020 року про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 % від загального розміру заборгованості на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому законом.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник приватноправових відносин.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом відповідно до положень ст.ст.4, 19 ЦПК України можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до положень ст.ст. 2, 19 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19) та від 04.03.2020 року у справі №682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Таким чином, оскільки вимоги скаржника стосуються оскарження постанови про виправлення помилки у постанові державного виконавця про накладення штрафу, тому така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 43, 255, 258-260, 265, 268, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_2 адвоката Сандугея Ігоря Вікторовича задовольнити.

Провадження у справі за скаргою представника стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_1 на постанову Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУЮ (м. Київ) Ушенко Юлії Петрівни про виправлення помилки у процесуальному документі від 26.02.2021 року закрити.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд справи має відбуватися за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. В. Піньковський