Єдиний унікальний номер 341/324/21
Номер провадження 2/341/494/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

встановив:

17 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Окрім його рідних до цього житлового будинку прописані відповідачі, але у ньому не проживають. Позивач звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, однак бажаного результату не отримав. Просить усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Відповідачі у судове засідання не з`явились. 12 травня 2021 року через канцелярію суду подали заяви, у яких просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення (а. с. 67-68).

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Суд установив, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 18 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Засєдко Н. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1287 (а. с. 10-11).

У судовому засіданні установлено, що позивач проживає у цьому житловому будинку разом зі своєю сім`єю. Відповідачі зареєстровані у будинку позивача, однак у ньому не проживають. Позивач звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, однак бажаного результату не отримав, відповідачі і надалі зареєстровані у будинку позивача. Та обставина, що крім позивача та членів його сім`ї зареєстровані відповідачі, обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження його майном.

Довідкою від 12 лютого 2021 року № 192, виданою виконавчим комітетом Галицької міської ради Івано-Франківської області, підтверджується те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Актом обстеження житлово-побутових умов від 11 лютого 2021 року підтверджується те, що відповідачі зарестровані за адресою по АДРЕСА_1 , однак не проживають (а. с. 16).

Статтею 41 Конституції України та статтею першою Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Поняття права власності визначено статтею 316 ЦК України, згідно з якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно з вимогами ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 346 ЦК України право власності може буди припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі не проживають у вищевказаному житловому будинку без поважних причин більше одного року, але будучи зареєстрованими у даному житловому будинку, перешкоджають позивачу належним чином використовувати свої права власника на дане житло.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленої позовної вимоги не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для задоволення позову, оскільки, судом достовірно встановлено, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають, не сплачують кошти за житлово-комунальні послуги, не ведуть з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачами права користування спірним житлом немає. Реєстрація відповідачів у цьому житловому будинку створює перешкоди позивачеві у користуванні належним йому майном, збільшуючи витрати на утримання житла, чим порушують права позивача як власника.

Таким чином, відповідачі втратили право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави для усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відповідачів.

Враховуючи те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, вони можуть бути зняті з реєстрації за вищевказаною адресою.

Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.

Відповідно до постанови КМУ № 207 від 02 березня 2016 року - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку знайшли своє підтвердження у ході судового засідання, а тому можливо усунути для ОСОБА_2 перешкоди у користуванні і розпорядженні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з цього будинку та зняття їх з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з даного житла без надання їм іншого житлового приміщення.

Зняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 травня 2021 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: с. Кінашів Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя:М. Р. Мергель