ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/692/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року (суддя Бондарчук В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 17 червня 2020 року між сторонами було укладено договір про наміри укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Сторони погодили ціну квартири, яка була визначена в сумі 22 000 доларів США. В якості забезпечувального платежу покупцем ОСОБА_2 було передано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США.

Сторони домовились укласти договір до 15 липня 2020 року. Однак, у визначений строк договір купівлі-продажу квартири укладений не був, у зв`язку з чим відповідачем було повернуто частину коштів в сумі 1 000 доларів США, решту коштів до цього часу не повернуто.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 500 доларів США з конвертацією в гривні за офіційним курсом долара США до гривні на день платежу.

Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 500 доларів США та 840 грн. 80 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову і компенсувати їй понесені судові витрати.

Вважає вказане рішення незаконним, постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють дійсні права та обов`язки сторін, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів та без їх належної правової оцінки.

Посилається на те, що попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України). Тому суд не вправі посилатись на умови нікчемного договору і обґрунтовувати ним своє рішення.

Крім того, відповідач не приймала на відповідальне зберігання від позивача 1500 доларів США, і це положення в договорі відсутнє.

Напис про отримання від ОСОБА_2 завдатку в договорі зробив ріелтор ОСОБА_4 , даний напис відповідач своїм підписом не засвідчила, що свідчить про те, що завдатку в розмірі 1500 доларів США відповідач не отримувала. Напис ріелтора ОСОБА_4 про отримання ОСОБА_1 коштів не може братись до уваги, оскільки він не наділений законодавством на виконання нотаріальних функцій, в тому числі, й на посвідчення дій.

Тому, на думку апелянта, Хмельницький міськрайонний суд не дав оцінки іншим обставинам справи, зокрема, тому, що відповідач 02.07.2020 повернула ОСОБА_2 1000 доларів США. Однак, позивач почав вимагати доплати в сумі 2000 доларів США, з метою незаконного збагачення.

Крім того, судом не задоволено заяву ОСОБА_3 про залучення його в якості третьої особи, що свідчить про небажання суду об`єктивно та неупереджено з`ясовувати всі обставини справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги як необґрунтованої відмовити, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року - залишити без змін.

Договір про наміри укладений між сторонами в простій письмовій формі та не підлягає нотаріальному посвідченню, а лише підтверджує волю сторін до вчинення у майбутньому правочину, у зв`язку з чим сторона взяли на себе зобов`язання вчинити певні дії для можливого укладення договору в майбутньому.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири укладено не було, передана позивачем відповідачу грошова сума в якості забезпечувального платежу в розмірі 1500 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Посилання апелянта на нікчемність правочину не звільняє її від обов`язку повернення в натурі всього одержаного на виконання такого правочину в силу правових наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України, а тому рішення суду в частині стягнення з відповідача отриманих коштів за договором про наміри не може бути змінене або скасоване із зазначених відповідачем підстав.

Те, що напис про одержання коштів відповідачем зробив ріелтор ОСОБА_4 , не свідчить про неотримання відповідачем завдатку від позивача. Ріелтор ОСОБА_4 лише засвідчив своїм підписом як свідок під підписами сторін на договорі факт передачі коштів позивачем відповідачу, що не спростовує факту одержання безпосередньо відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 1500 доларів США, що відображено в п. 2.1 договору про наміри та засвідчено підписами сторін.

Незалучення ОСОБА_3 до участі у даній справі в якості третьої особи позивач вважає обґрунтованим, оскільки предметом спору є стягнення коштів за договором про наміри, стороною якого не є ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 627 цього Кодексу відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 635 ЦК України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про наміри, за умовами якого ОСОБА_1 виявила намір продати кв. АДРЕСА_1 за ціною 22 000 доларів США, а ОСОБА_2 виявив намір придбати зазначену квартиру в строк до 15 липня 2020 року, що підтверджується копією договору про наміри від 17 червня 2020 року (а. с. 10-11).

П.2.1 цього договору було передбачено, що з метою забезпечення укладення договору покупець прийняла забезпечувальний платіж, який склав 1 500 доларів США. Відповідний договір було підписано обома його сторонами.

У визначений договором строк, купівля-продаж квартири не відбулася, у зв`язку із чим ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 1 000 доларів США.

ОСОБА_2 звернувся із письмовою вимогою до ОСОБА_1 щодо повернення отриманих в якості забезпечення виконання договору коштів, а також щодо сплати неустойки (а. с. 12-14), однак вона була проігнорована відповідачем.

Сума неповернутих коштів становить 500 дол. США.

Сторонами було визначено умови договору, розмір забезпечувального платежу в сумі 1 500 доларів США, який згідно умов договору продавець прийняла на відповідальне зберігання, на підтвердження чого поставила у договорі свій підпис.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач, жодних доказів на підтвердження того, що кошти були отримані нею в розмірі меншому, ніж визначено укладеним договором, суду не надала. Суд стягнув на користь позивача з відповідача 500 доларів США, які були передані останній за умовами договору про наміри.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, і у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним, є безпідставним. Договір про наміри, укладений між сторонами, не є попереднім договором, оскільки в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. (ч. 4 ст. 635 ЦК України). Крім того, з вимогами про визнання договору про наміри від 17 червня 2020 року нікчемним ОСОБА_1 до суду не зверталась.

Те, що відповідач не приймала на відповідальне зберігання від позивача 1500 доларів США, і це положення в договорі відсутнє, висновків суду не спростовує. У п. 2.1. договору про наміри зазначено, що з метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору покупець передав, продавець прийняв забезпечувальний платіж, який складає 1500 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_1 як сторона договору, своїм підписом засвідчила укладення договору про наміри від 17 червня 2020 року, а отже, погодилась з істотними умовами цього договору.

Твердження апелянта, що напис про отримання від ОСОБА_2 завдатку в договорі зробив ріелтор ОСОБА_4 , однак, він не наділений законодавством на виконання нотаріальних функцій, в тому числі, й на посвідчення дій, і даний напис відповідач своїм підписом не засвідчила, що свідчить про те, що завдатку в розмірі 1500 доларів США відповідач не отримувала, не є підставою для відмови у задоволенні позову та висновків суду не спростовує.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що Хмельницький міськрайонний суд не дав оцінки іншим обставинам справи, зокрема, тому, що відповідач 02.07.2020 повернула ОСОБА_2 1000 доларів США. Докази на підтвердження повернення відповідачем та прийняттям позивачем решти суми (500 доларів США) в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи апелянта про те, що судом не задоволено заяву ОСОБА_3 про залучення його в якості третьої особи, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про небажання суду об`єктивно та неупереджено з`ясовувати всі обставини справи. Договір про наміри від 17 червня 2020 року укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відмову залучити ОСОБА_3 до участі у справі третьою особою суд аргументував в ухвалі від 23 грудня 2020 року, та з дотриманням положень ЦПК України щодо складу учасників справи у справах позовного провадження.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк