Номер справи 623/460/21
Номер провадження 2/623/364/2021
РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 623/460/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального центра соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області, Ізюмської районної ради Харківської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2021 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що він в період з 21.10.2002 року по 31.12.2020 працювала на посаді сторожа господарсько обслуговуючого відділу в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області. Наказом № 42-ос від 28.12.2020 року він був звільнений з роботи з 31.12.2020 року у зв`язку з ліквідацією територіального центру на підставі ч.1 ст. 40КЗпП України. Станом на 31.12.2021 року територіальним центром йому була виплачена заробітна плата в сумі 5259,65 грн. Проте не була виплачена вихідна допомога при звільненні. 15.01.2021 року позивач звернувся з листом до відповідачів з вимогою провести з нимостаточний розрахунок та виплатити всі належні виплати при звільненні, в тому числі виплатити вихідну допомогу у розмірі не меншому середнього місячного заробітку. Листом від 21.01.2021 року за № 43 територіальний центр повідомив позивача, що виплатити вихідну допомогу при звільненні не має можливості, оскільки остання не нараховувалась у зв`язку з тим, що у кошторисі територіального центру на 2020 рік не було передбачено коштів на її виплату, територіальний центр є комунальною установою, яка повністю фінансується за рахунок місцевого бюджету районної ради. Після прийняття районною радою рішення про ліквідацію територіального центру до Ізюмської районної ради Харківської області було направлено листа про виділення коштів для виплати вихідної допомоги працівникам територіального центру. 29.12.2020 року на бюджетній комісії районної ради кошти не були виділені з мотиву їх відсутності в бюджеті. В своєму листі Ізюмська районна рада Харківської області від 20.01.2020 року повідомила позивача, що остаточного рішення щодо виплати вихідної допомоги працівникам територіального центру ще не прийняте.

Просить стягнути з Ізюмської районної ради Харківської області заборгованість по заробітній платі у вигляді вихідної допомоги при звільненні у сумі 5326,18 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення в сумі 6340,75 грн., а всього 11666,93 грн.

У відзиві на позов, наданому головою комісії з ліквідації територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області,вказують на те, що Територіальний центр соціального обслуговування є комунальною, бюджетною і неприбутковою установою Ізюмської районної ради, який повністю утримується за рахунок районного бюджету. І в зв`язку з тим, що районною радою кошти територіальному центру для виплати вихідної допомоги не були виділені, виплатити позивачу вихідну допомогу при звільненні не було можливості. Проти позовних вимог відповідач не заперечує. Просять заборгованість перед позивач з виплати вихідної допомоги при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду, судові витрати у вигляді судового збору стягнути з Ізюмської районної ради Харківської області, справу розглядати без участі представника Територіального центру ( а.с.42-43).

Ізюмська районна рада Харківської області у відзиві на позовну заяву просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що Позивач в позовній заяві вказує, що в період з 21.10.2002 року по 31.12.2020 працював в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області (ідентифікаційний код юридичної особи - 36293800).

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Ізюмська районна рада ж не є роботодавцем, з яким позивач перебувала у трудових відносинах, оскільки районною радою, в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконувалися виключно владні функції стосовно ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СОЦІАЛЬНОГО ОБСЛУГОВУАННЯ (НАДАННЯ СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ) ІЗЮМСЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ.

Крім того, Ізюмська районна рада Харківської області є окремою юридичною особою, яка повністю фінансується за рахунок місцевого (районного) бюджету за кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету 0150 «Організаційне, інформаційно- аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності обласної ради, районної ради, районної у місті ради (у разі її створення), міської, селищної, сільської рад» і кошти, які виділяються на її утримання можуть бути використані виключно для організаційного, інформаційно-аналітичного та матеріально-технічного забезпечення діяльності ради.

Трудовим законодавством солідарна відповідальність у трудових спорах за вимогами, визначеними позивачем до Ізюмської районної ради Харківської області, не передбачена.

Тому вважають, що твердження позивача щодо порушення його прав Ізюмською районною радою Харківської області є надуманими та безпідставними.(а.с. 48-51)

Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року підготовче судове засідання за вказаною позовною заявою закрито, справа призначена до судового розгляду.(а.с. 72)

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням ІІ сесії районної ради VІІІ скликання Ізюмської районної ради Харківської області від 22 грудня 2020 року за № 30-VІІІ припинено діяльність Територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області шляхом його ліквідації ( а.с.7-8).

Згідно п.3.8. Рішення доручено комісії з ліквідації здійснити звільнення працівників територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області з урахуванням встановлених прав та гарантій.

Відповідно до наказу № 42-ос від 28.12.2020 року позивач звільнений з роботи з 31.12.2020 року у зв`язку з ліквідацією територіального центру на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються також відомостями трудової книжки. З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис (а.с.9,11).

За даними довідки від 21 січня 2021 р. № 43, виданої Головою ліквідаційної комісії сума нарахованого та сплаченого доходу позивача за грудень 2020 року складає 5259,65 грн (а.с.14).

Відповідно до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 середня заробітна плата за жовтень - листопад 2020 року складає 5326,18 грн.

Відповідно до Положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області, затвердженого рішенням ХІІ сесії Ізюмської районної ради Харківської області VІІ скликання від 16.11.2016р. №191-VІІ, територіальний центр є неприбутковою бюджетною установою, рішення щодо утворення , ліквідації або реорганізації якої приймає Ізюмська районна рада Харківської області ( п.1). Засновником територіального центру є Ізюмська районна рада Харківської області ( п.18.3). Територіальний центр є юридичною особою , має самостійний баланс,, рахунки в органах Казначейства, печатку із своїм найменуванням, штампи та бланки(п.18).

Територіальний центр утримується за рахунок коштів, які відповідно до бюджетного кодексу України виділяються з місцевого бюджету на соціальний захист населення та соціальне забезпечення, інших надходжень, у тому числі від діяльності його структурних підрозділів, від надання платних соціальних послуг, а також благодійних коштів громадян, підприємств, установ та організацій ( п.13).

Гранична чисельність і фонд оплати праці працівників територіального центру затверджуються Ізюмською районною радою Харківської області ( п.14).

15 січня 2021 року позивач звернувся до голови комісії з ліквідації Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області про виплату належних йому виплат при звільненні (а.с. 12), на що отримав відповідь за підписом голови комісії з ліквідації (№42 від 21.01.2021р.) про визнання вимог щодо невиплати вихідної допомоги, однак у зв`язку з відсутністю фінансування направлено лист до районної ради та фінансового управління райдержадміністрації про необхідність виділення коштів для виплати вихідної допомоги. Кошти не були виділені з мотивів відсутності їх в районному бюджеті, що унеможливлює виплату вихідної допомогу (а.с.14).

Відповідно до ч.3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 15 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 1,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «;Про індексацію грошових доходів населення», «;Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.

Відповідно до частини першої статті 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

Аналізом положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області, затвердженого рішенням ХІІ сесії Ізюмської районної ради Харківської області VІІ скликання від 16.11.2016р. №191-VІІ можна дійти висновку, що Ізюмська районна рада Харківської області не відповідає за зобов`язаннями, які виникли у Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області, ця установа є самостійною юридичною особою, яка знаходиться у стані припинення шляхом її ліквідації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач з позовними вимогами про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні повинен звернутися безпосереднього до роботодавця - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області (відповідач 1), який знаходиться у стані ліквідації, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Ізюмської районної ради Харківської області заборгованості по заробітній платі у вигляді вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення .

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ізюмської районної ради Харківської області, Ізюмська районна рада Харківської області про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т. Д. Бєссонова