КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/4119/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2617/2021Головуючий у суді першої інстанції - Чередніченко Н.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року за заявою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, заінтересована особа: Акціонерне товариство «ПриватБанк» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ПВ ВО м. Києва Гненний Д.А. звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником. Заяву обґрунтовував тим, що у нього на виконанні перебуває відкрите 17.07.2020 виконавче провадження № 62603051 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04.06.2020 Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/4119/20 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 100 000,00 грн. Станом на 03.09.2020 рішення суду боржником не виконане. В ході здійснення виконавчих дій ПВ ВО м. Києва Гненним Д.А. була отримана відповідь АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої була надана інформація про рахунки боржника ОСОБА_2 , які були арештовані та один з яких є депозитним. ПВ ВО м. Києва Гненним Д.А. 26.08.2020 було вручено АТ КБ «ПриватБанк» платіжну вимогу № 62603051 від 25.08.2020, однак, станом на 03.09.2020 зазначена вимога банком виконана не була, оскільки депозитний договір за рахунком НОМЕР_1 є діючим, а тому вимога не виконується (а.с. 32-34 зв.).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви ПВ ВО м. Києва Гненного Д.А. (а.с. 58-61).

В апеляційній скарзі, ПВ ВО м. Києва Гненний Д.А. , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що у боржника відсутнє інше майно, на яке за законом можливо звернути стягнення, окрім депозитного договору з рахунком НОМЕР_1 . Чисельні намагання домогтися прийняття вимоги банком до виконання, а саме неодноразові дзвінки на телефонну лінію фіну станови за номером «3700» не дали ніякого результату (а.с. 65-67зв.).

26.02.2021 Д.А. Гненним подано додаткові пояснення, в яких зазначається, що відповідно до норм чинного Закону України «Про виконавче провадження», кошти розміщені боржником на депозитному рахунку є коштами, які перебувають на рахунку (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником і стягнення таких коштів звертається саме в порядку ст. 440 ЦПК України. Тому, кошти, розміщені боржником на депозитному рахунку належать АТ КБ «ПриватБанк», а боржнику належать лише майнові права щодо таких коштів (а.с. 140-141).

10.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що АТ КБ «ПриватБанк» не є боржником в даному виконавчому провадженні, а кошти які знаходяться на рахунках боржника ОСОБА_2 банку не належать, а є власністю виключно клієнта. Крім того, приватний виконавець просить стягнути кошти з АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 110 490,16 грн., однак матеріали справи не містять доказів, що на рахунках боржника, зокрема депозитному рахунку, наявна вказана сума (а.с. 151-153).

В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2020, було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 23.12.2019 в розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 21-23).

04.06.2020 Голосіївським районним судом м. Києва на виконання зазначеного рішення суду було видано два виконавчих листи (а.с. 28).

17.07.2020 ПВ ВО м. Києва Гненним Д.А. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 62603051 з примусового виконання виконавчого листа № 752/4119/20, арешт коштів та майна боржника (а.с. 36, 37, 38).

21.08.2020 на запит ПВ ВО м. Києва Гненного Д.А., АТ КБ «ПриватБанк» повідомило про те, що станом на 20.08.2020 на ім`я ОСОБА_2 відкриті п`ять рахунків, один з яких за номером НОМЕР_1 відкритий за депозитним договором, на відкриті рахунки було накладено арешт. Крім того, на ім`я ОСОБА_2 відкрито сейфова скринька, референс договору - НОМЕР_2, номер скриньки - НОМЕР_3 (а.с. 72).

Відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частин 1, 4 статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, і яке міститься в матеріалах справи (а.с. 21-23). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у банку грошових коштів, які належать боржнику та перебувають на депозитному рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 .

Крім того, в справі відсутні докази відмови банку в належному виконанні вимог приватного виконавця.

Частинами 5, 9 статті 440 ЦПК України визначено, що за заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Аналізуючи ст. 440 ЦПК України, слід дійти висновку, що звернення стягнення на грошові кошти, які зберігаються у банках або інших фінансових установах, можливе в тому випадку, коли ці кошти належать третій особі, яка має заборгованість перед боржником, і ця заборгованість підтверджена виконавчим документом або судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В даному випадку, грошові кошти, які зберігаються на депозитному рахунку є власністю ОСОБА_2 , а банк в розумінні ст. 440 ЦПК України не є особою, якій належать вказані кошти, і яка має заборгованість перед боржником ( ОСОБА_2 ).

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що уклавши депозитний договір з банком, грошові кошти ОСОБА_2 перейшли в управління банку і визнання банка боржником у даній справі є безпідставними, оскільки на даний час матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності судового рішення, яке набрало законної сили, чи виконавчого документа про стягнення з банку на користь ОСОБА_2 заборгованості. Фактично, в даному випадку приватний виконавець просить суд ухвалити рішення про стягнення з банку грошових коштів у сумі 110 490,16 грн. без наявних на те підстав.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року за заявою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, заінтересована особа: Акціонерне товариство «ПриватБанк» по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 07 травня 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська