Справа № 2-36/11
Провадження № 6/316/32/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавльової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодарі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник ОСОБА_1 , Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2021 року представник ТОВ «ОТП Факторинг» звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з заявою, в якій просить суд замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні з примусового виконання №2-36/2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №CNL-206/013/2008 від 16.01.2008 року в сумі 667610,06 грн. та судові витрати 1820,00 грн.

В обґрунтування заявник зазначає на те, що 26.01.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області було ухвалено рішення по справі №2-36/2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №CNL-206/013/2008 від 16.01.2008 року в сумі 667610,06 грн. та судові витрати 1820,00 грн. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно яких ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийнято право вимоги за кредитним договором 667610,06 грн. від 16.01.2008 року. На підставі виконавчого листа №2-36/2011 виданого 18.03.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області, 09.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості з боржника на користь АТ «ОТП Банк».

В судове засідання учасники справи не з`явились, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду надано не було.

Згідно ч.3 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно приписів ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа №2-36 за 2011 рік за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.01.2011 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість в сумі 667610,06 грн. і сплачені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120,00 грн.

26.11.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та 26.11.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до статті 1 п.п. 1.1. договору про відступлення прав вимоги, клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких, міститься в додатку №1 до даного Договору.

Судом встановлено, що заявником не надано додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 26.11.2010 року, що позбавляє суд можливості встановити достовірність відомостей, щодо наявного у заявника права вимоги.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу, згідно пункту 1 частини 2, якої, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договору і інші правочини.

Згідно частини 5 статті 11 ЦК України, у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з заміною сторони відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до п.3.1 ст.3 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 року в порядку та на умовах визначених цим Договором, Продавець продає (переуступає) Покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку №1 до цього договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь Продавця Винагороду.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Крім того, до матеріалів заяви заявником долучений витяг з Додатку №1 до договору купівлі-продажу Кредитного портфелю від 26.11.2010 року в якому, за номерами 1, 2 містяться дані про боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , але цей Витяг підписано лише представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Артамоновою Ю.С.

У постанові від 11.09.2018 року в справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

Вичерпний перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах, визначений у ст. 1054 ЦК України. Такими є банк або інша фінансова установа.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій ст. 7 цього Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Відповідно до ч.3 ст.656 ЦПК України ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.

Разом з тим, матеріали заяви не містять ні підписаного сторонами договору купівлі-продажу кредитного портфелю, акту приймання-передачі кредитного портфелю, яким підтверджується передача кредитного портфелю, ні доказів сплати винагороди в сумі 254908163 грн., а отже відсутні докази безумовного переходу права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 95, 247, 258-261, 352, 353, 354, 442 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник ОСОБА_1 , Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Бульба