Провадження № 2/161/979/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань - Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В :

17.12.2020 позивач звернувся в суд до відповідача з позовом про стягнення боргу за борговою розпискою.

Позов мотивував тим, що 12.05.2017 ОСОБА_2 під розписку позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 400 доларів США, які зобов`язався повернути в строк, визначений в договорі позики від 12.05.2017. Окрім цього, ОСОБА_2 позичив під розписку у позивача також 1 800 доларів США, які зобов`язався повернути в строк, визначений у договорі позики від 08.06.2017.

Проте, станом на день звернення до суду, позичальник свої зобов`язання не виконав, кошти у повному обсязі не повернув.

А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача в свою користь суми боргу:

- за борговою розпискою (договором позики) від 12.05.2017 - 66 552 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення заборгованості - 14 456 грн., 3% річних за користування коштами - 5 990 грн., пеню - 50 000 грн.;

- за борговою розпискою (договором позики) від 08.06.2017 - 49 914 грн., інфляційні втрати за весь час прострочення заборгованості - 10 781 грн., 3% річних за користування коштами - 4 492 грн., пеню - 40 000 грн.

Окрім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при зверненні до суду з позовом.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У підготовче засідання 06.04.2021 відповідач не з`явився, хоча був належним чином судом повідомлений про час, дату та місце його проведення.

За усною заявою позивача, судом приєднано до матеріалів справи надані позивачем оригінали договору позики від 12.05.2017, розписки від 12.05.2017, договору позову від 08.06.2017, розписки від 08.06.2017 а також копії паспорта та ідентифікаційного коду відповідача.

Окрім того, за відсутності заперечень позивача, судом постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

01.12.2020 засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. до суду надійшло

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, зокрема шляхом публікації судового оголошення. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав.

Позивач попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений ним позов підтримав, просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12.05.2017 ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв готівкові грошові кошти в сумі 2 400 доларів США та зобов`язався повернути їх ОСОБА_1 у строк три місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми. Згідно п.п. 3.3, 3.6 Договору, підтвердженням отримання позики позичальником є розписка видана позикодавцю, а підтвердженням повернення позики є передача розписки позикодавцем позичальником (а.с.29).

Відповідно до оригіналу розписки ОСОБА_2 від 12.05.2017, останній одержав 2 400 доларів США готівкою від ОСОБА_1 та зобов`язався повернути таку позику в строк, зазначений в договорі позики від 12.05.2017 (а.с.32).

Окрім того, 08.06.2017 ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв готівкові грошові кошти в сумі 1 800 доларів США та зобов`язався повернути їх ОСОБА_1 у строк три місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми. Згідно п.п.3.7, 4.2 Договору, підтвердженням отримання позики позичальником є розписка видана позикодавцю, а підтвердженням повернення позики є передача розписки позикодавцем позичальником (а.с.33).

Згідно оригіналу розписки ОСОБА_2 від 08.06.2017, останній одержав 1 800 доларів США готівкою від ОСОБА_1 та зобов`язався повернути таку позику в строк, зазначений в договорі позики від 08.06.2017 (а.с.34).

Сторонами між собою визначено у п.4.2 Договору від 12.05.2017 та п.4.2 Договору від 08.06.2017, що у випадку неповернення позичальником суми позики у зазначений строк, позичальник сплачує пеню в розмірі 10% від неповернутої суми позики за кожні 10 днів прострочення до дня її повернення позикодавцю (а.с.29,33).

Позивач в позовній заяві стверджує, що станом на день звернення до суду кошти відповідачем повернуті не були.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 11, 509 ЦК України установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі і з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки розписка підписана особисто відповідачем, суд дійшов висновку, що в даному випадку є дотриманою письмова форма договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.626 ЦК України установлено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. законом або не випливає із суті договору.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, грошові кошти в сумі 2 400 дол. США та 1 800 дол. США не повернув.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях.

Позивач при зверненні з позовом до суду розрахував суму отриманих за розписками коштів відповідно до курсу Національного банку України станом на 17.12.2020, де курс іноземної валюти по відношенню до гривні становив: 1 долар США=27,73 грн.

Таким чином, розмір отриманих відповідачем коштів в національній валюті становить 66 552 грн. та 49 914 грн відповідно.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення із відповідача ОСОБА_2 переданих йому ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2 400 дол. США та 1 800 дол. США, що становить 66 552 грн. та 49 914 грн.

Окрім того, позивачем заявлено про стягнення пені у зв`язку із простроченням повернення позики за вищевказаними договорами.

За положеннями ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно розрахунків позивача, сума пені за прострочення виконання відповідачем договору позики від 12.05.2017 становить: 66 552 грн.*10%=6652 грн., 6652 грн.*36=239 472 грн. Натомість враховуючи співмірність боргу та розумних меж, позивач вважає за необхідне стягнути 50 000 грн. (а.с.11-13).

Також, згідно розрахунків позивача, сума пені за прострочення виконання відповідачем договору позики від 08.06.2017 становить: 49 914 грн.*10%=4991 грн., 4991 грн.*36=179 690 грн. Натомість враховуючи співмірність боргу та розумних меж, позивач вважає за необхідне стягнути 40 000 грн. (а.с.14-16).

Такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає позовній вимозі та не суперечить закону.

Що стосується вимоги про стягнення трьох процентів річних, то вони підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що боржником прострочено виконання грошового зобов`язання, то на ньому лежить обов`язок сплатити 3% річних, що згідно з поданим розрахунком становить: за договором позики від 12.05.2017 - 5 990 грн., за договором позики від 08.06.2017 - 4 492 грн.

Окрім того, згідно розрахунку позивача, інфляційні втрати за весь період прострочення позики за договором від 12.05.2017 становить 14 456 грн. (сукупний індекс інфляції - 101), за договором від 08.06.2017 становить 10 781 грн. (сукупний індекс інфляції - 101,2) (а.с.11, 14).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму заборгованості за договором позики від 12.05.2017 у розмірі 136 998 грн., з яких: основна сума - 66 552 грн., три відсотки річних - 5 990 грн., інфляційні втрати за весь час заборгованості - 14 456 грн., пеня - 50 000 грн.; суму заборгованості за договором позики від 08.06.2017 у розмірі 105 187 грн., з яких: основна сума - 49 914 грн., три відсотки річних - 4 492 грн., інфляційні втрати за весь час заборгованості - 10 781 грн, пеня - 40 000 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у справі, що становлять 2 422 грн. - сплаченого позивачем судового збору, відповідно до квитанції №65 від 17.12.2020.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 526, 533, 625 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договорами позики, а саме:

-заборгованість за договором позики від 12 травня 2017 року у розмірі 136 998 (сто тридцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень, з яких: основна сума - 66 552 (шістдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні, три відсотки річних - 5 990 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень, інфляційні втрати за весь час заборгованості - 14 456 (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень, пеня - 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень;

-заборгованість за договором позики від 08 червня 2017 року у розмірі 105 187 (сто п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень, з яких: основна сума - 49 914 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень, три відсотки річних - 4 492 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні, інфляційні втрати за весь час заборгованості - 10 781 (десять тисяч сімсот вісімдесят одна) гривня, пеня - 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.05.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк