Справа № 409/627/21
Пров. № 2/409/276/21
У Х В А Л А

12 травня 2021 року смт Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Титова А.О. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в :

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться вказана цивільна справа.

Відповідачем подана заява про відвід судді Титова А.О., в обґрунтування якої заявник вказує, що представником позивача у даній справі є ОСОБА_3 , який є чоловіком судді Білокуракинського районного суду Луганської області ОСОБА_4 .

На думку заявника, суддя Максименко О.Ю. має мотив та можливість для здійснення позапроцесуального впливу на суддю ОСОБА_5 , який входить до складу суду з розгляду цивільної справи, оскільки вони є колегами та постійно спілкуються.

Вказані обставини викликають у відповідача сумнів в неупередженості судді Титова А.О.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підстав для відводу викладені у статті 36 ЦПК України, відповідно до пункту 5 частини 1 якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27,28 і 30, Series A, no. 255 і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, або, іншими словами, правосуддя повинно не лише здійснюватися, але й виглядати таким, що здійснюється. На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі дійсного існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року, «Паскал проти України»).

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча викладені у заяві ОСОБА_2 про відвід судді факти, об`єктивно не підкріплено і є неправдивими, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це може бути розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, але повинно бути також видно, що воно чиниться.

Отже, незадоволення заяви про відвід за викладених обставин може сприйматися сторонами як порушення їх прав.

На підставі вищевказаного для усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судового рішення, та забезпечення умов, за яких будуть усунені підозри щодо порушення права на справедливий суд, вбачаються підстави для задоволення заяви про відвід судді Титова А.О.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Титова А.О. - задовольнити.

Цивільну справу № 409/627/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати до канцелярії Білокуракинського районного суду про стягнення аліментів для повторного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О.Титов