РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11.05.2021

м. Одеса

Справа № 504/3566/20

Провадження № 2/522/5623/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кріль Х.С.,

секретаря судового засідання Насарая А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до ОСОБА_1

про стягнення коштів.

ВСТАНОВИВ:

29.10.2020 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 . Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі 144 970,22 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.02.2021 справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою від 23.02.2021 відкрито провадження у справі.

Позов обгрунтовано тим, що 13.06.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz ML 250» (д.н. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda Fabia» (д.н. НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_1 . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Автомобіль «Mercedes-Benz ML 250» застраховано ОСОБА_2 у ТОВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування від 22.10.2019. ТОВ «Експрес Страхування» визнало подію страховим випадком та виплатило страхове відшкодування 274970,22 грн. на рахунок станції технічного обслуговування, що проводила ремонт автомобіля та на особистий рахунок ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника «Skoda Fabia» була застрахована у ПрАТ «УПСК» по полісу з лімітом 130 000 грн. ПрАТ «УПСК» виплатило ТОВ «Експрес Страхування» шкоду в межах цього ліміту. Отже, різниця між завданою ОСОБА_1 шкодою та шкодою, яка відшкодована його страховою компанією, становить 144 970,11 грн. Така підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 на підставі с т. 1194 ЦК України.

Позивач просив справу розглядати за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судові засідання, призначені на 30.03.2021 та на 11.05.2021 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подано. На адресу суду повернулись поштові відправлення з причин їх не вручення адресату, тому в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається врученою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

13.06.2020 о 13.10 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Fabia» (д.н. НОМЕР_2 ) по вул. Князівській, 32 у м. Одесі не надав перевагу у русі автомобілю «Mercedes-Benz ML 250» (д.н. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та допустив з ним зіткнення, внаслідок чого останній здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Мазда» (д.н. НОМЕР_3 ). В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2020 (справа № 522/11183/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №777.19.2493940 від 22.10.2019 Автомобіль «Mercedes-Benz ML 250» (д.н. НОМЕР_1 ) застраховано ОСОБА_2 у ТОВ «Експрес Страхування». Строк дії з 12.11.2019 по 11.11.2020.

15.06.2020 ОСОБА_2 звернувся до ТзДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля «Mercedes-Benz ML 250».

Відповідно до Рахунку № НОМЕР_4 від 22.06.2020, складеного Філією «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «ОДЕСА-АВТО», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz ML 250» становить 271 571,22 грн.

Згідно із звітом № 1629 від 30.06.2020 про оцінку КТЗ Mercedes-Benz ML BlueTEC (д.н. НОМЕР_1 ) з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Mercedes-Benz ML 250», що належить ОСОБА_2 , його вартість становить 299 577,16 грн.

Відповідно до страхового акту № 3.20.1597-1 від 24.06.2020 ТзДВ «Експрес Страхування» перерахувало на рахунок Філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «ОДЕСА-АВТО» кошти у розмірі 271 571,22 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz ML 250» (д.н. НОМЕР_1 ).

Відповідно до страхового акту № 3.20.1597-2 від 29.07.2020 ТзДВ «Експрес Страхування» перерахувало ОСОБА_2 кошти у розмірі 3 399 грн. вартість пошкодженого колеса (покришки) автомобіля.

На підставі полісу № ЕО/118609652 цивільно-правова відповідальність власника ОСОБА_1 транспортного засобу «Skoda Fabia» (д.н. НОМЕР_2 ) була застрахована у ПрАТ «УПСК». Ліміт за шкодумайну 130 000 грн. Посіс діє до 30.07.2020.

ПрАТ «УПСК» (страховик ОСОБА_1 ) виплатило ТзДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.

Різниця між завданою ОСОБА_1 шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією ПрАТ «УПСК», становить 144 970,22 грн. (271 571,22+3 399) - 130 000).

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи ОСОБА_2 ) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем ОСОБА_1 та його страховиком (ПрАТ «УПСК») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, страховик ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

ПрАТ «УПСК» (страховик ОСОБА_1 ) виплатило ТзДВ «Експрес Страхування» (страховик ОСОБА_2 ) страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.

Різниця між завданою ОСОБА_1 шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією ПрАТ «УПСК», становить 144 970,22 грн. (271 571,22+3 399) - 130 000).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Отже, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПрАТ «УПСК» позивачу - ТОВ «Експрес Страхування» розмір страхового відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням 144 970,22 грн. (271 571,22 грн.+3 399 грн.) - 130 000 грн.).

Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК Україниу разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. Так, за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2 174,57 грн., який, зважаючи на результат вирішення спору, підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. та витрат , пов`язаних з прибуттям у судове засідання, у розмірі 5 000 грн. Всього 27 174,57 грн.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18).

Проте позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Крім того, стягнення витрат, пов`язаних з прибуттям у судове засідання, також не підлягає задоволенню, так як справа розглядалася за відсутності учасників спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,274-279,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» () кошти у розмірі 144 970 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 22 (двадцять дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» () судовий збір у розмірі 2 174,57 гривень.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.05.2021.

Суддя Х.С. Кріль