Провадження № 2/761/647/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Ковальчук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Просто-Страхування», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

стягнути з Акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» на користь позивача страхове відшкодування, 3% річних, пеню та інфляційне збільшення боргу в сумі 81 723,74 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності страховика в сумі 17 855,49 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що 26.06.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача, автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Згідно з постановою суду дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України позивачем та водієм автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Автомобіль позивача під час дороджньо-транспортної пригоди був пошкоджений.

Як зазначає позивач, згідно із Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу складає 62 625,45 грн., вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля становить 117 855,49 грн. Позивач сплатив вартість дослідження в сумі 1 400,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АК/7812279 в АТ «Простострахування». Позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування за пошкоджену задню частину автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 . Страхова компанія визнала випадок страховим та 10.10.2018 року виплатила страхове відшкодування в сумі 37 356,68 грн. на підставі Звіту №129663 від 07.08.2018 року.

Так як страхова компанія не в повному обсязі виконала власні зобов`язання (оскільки умовами полісу встановлено ліміт відшкодування 100 000,00 грн.), за період з 08.10.2018 року (дата прийняття рішення про виплату страхового відшкодування) по 11.05.2019 року (дата звернення до суду з позовом) має бути нараховано та стягнуто 3% річних, пеню та інфляційну складову боргу: 62 643,32 грн. - страхове відшкодування, 3% річних - 1 107,00 грн., пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 13 257,99 грн. та інфляційне збільшення боргу - 4 715,43 грн., а всього 81 723,74 грн.

В той же час на підставі положень статті 1194 ЦК України з винуватої особи має бути стягнуто 17 855,49 грн. (117 855,49 грн. - 100 000,00 грн.).

03.09.2019 року до суду надійшов відзив АТ «Простострахування» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що у відповідності до статей 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладається обов`язок відшкодувати саме оцінену матеріальну шкоду з врахуванням зносу. На виконання вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 18.07.2018 року страховиком було направлено незалежного експерта для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, по результату якого було складено протокол огляду транспортного засобу який був підписаний усіма зацікавленими сторонами. В подальшому незалежним експертом був складений Звіт №129663/1 від 21.01.2019 року де вартість завданого матеріального збитку задньої частини автомобіля (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням ПДВ) склала 37 356,68 грн. 10.09.2018 року до страхової компанії надійшло повідомлення про проведення огляду автомобіля позивача, проте огляд було проведено 08.09.2018 року о 14.00 год, тобто повідомлення надійшло після проведеного огляду. Тобто позивач здійснив всі можливі дії для того, щоб не допустити присутність уповноваженого представника страхової компанії.

Як зазначає представник відповідача, виплата страхового відшкодування була здійснена в 90-денний термін, як передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Про розмір страхового відшкодування позивача було повідомлено листом. Він не погодився із розміром страхового відшкодування та звернувся до контролюючих органів із скаргою. Після отриманої рецензії Фонду державного майна України, у Звіті було усунуто недоліки оцінювачем та провадження у справі закрите у зв`язку з відсутністю порушень з боку АТ «Простострахування».

Також представник зазначає, що Звіт, який наданий позивачем не можна приймати до уваги як належний доказ спричиненої матеріальної шкоди так як представник страхової компанії не був запрошений на огляд автомобіля, огляд автомобіля проводився більше ніж через пів року після дорожньо-транспортної пригоди; як вбачається з показників одометра, автомобіль експлуатувався в пошкодженому стані; до заміни підлягають 35 позицій в той час як за Звітом, проведеним на замовлення страхової компанії лише 14 позицій мають бути замінені, а тому можна прийти до висновку що під час експлуатації автомобіля збільшився перелік пошкоджених деталей; відповідно до наданої позивачем ремонтної калькуляції №2909 від 11.09.2018 року з 35 позицій деталей які мають замінятись, 17 внесені з втручанням сторонньої особи в програму «АUDАTEX». В позовній заяві позивач просить стягнути 62 643,31 грн. та не обгрунтовує зазначену різницю в сумах.

До суду надійшла відповідь на відзив, яка приєднана до матеріалів справи в судовому засіданні яке відбулось 19.02.2020 року в якій представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 має відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди, що становить 117 855,49 грн. і сумою страхового відшкодування (100 000,00 грн.) становить 17 855,49 грн. Також представник зазначив, що він має намір заявити клопотання про призначення експертизи, оскільки Звіт наданий відповідачем суперечить Звіту, наданому позивачем.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність.

Представник відповідача - АТ «Простострахування» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи в його відсутність та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надходив.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст.9 зазначеного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як встановлено судом, 26.06.2018 року о 09 год. 15 хв. в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача, автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Агрон» та під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 05.09.2018 року (справа №753/12913/18) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на них адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Як встановлено судом та зазначено в постанові суду, 26.06.2018 року о 09.05 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 на Південному мосту в м. Києві в порушення п. 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів та матеріальних збитків.

Крім того, 26.06.2018 р. о 09-05 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1 на Південному мосту в м. Києві в порушення п. 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів та матеріальних збитків.

Постанова набрала законної сили.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 була застрахована АТ «Простострахування» згідно з полісом №АК/7812279. Полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. В полісі страховиком зазначено ТОВ «Агрон». Крім того, з матеріалів страхової справи вбачається, що ТОВ «Агрон» є власником автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 .

26.06.2018 року ОСОБА_1 подав до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 23.08.2018 року подав заяву про виплату страхового відшкодування.

АТ «Простострахування» пригоду, яка відбулась 26.06.2018 року визнала страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 37 356,68 грн.

10.10.2018 року зазначена сума була перерахована на рахунок позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Простострахування» розрахувало суму страхового відшкодування на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 від 07.08.2018 року №129663.

Позивач звертаючись до суду з позовом не обгрунтував на якій підставі він не погоджувався із Звітом, який був складений на замовлення страхової компанії.

В той же час, на підставі договору від 10.09.2018 року, укладеного з ОСОБА_1 , ПП «УЦВЗ «Ладен-Авто» склало Звіт №29/09.09.18 від 11.09.2018 року згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 становить 62 625,45 грн., в тому числі ПДВ 7 543,07 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 117 855,49 грн.

Як вбачається, у Звіті здійснені розрахунки станом на 11.09.2018 року, та не на день дорожньо-транспортної пригоди.

За складання звіту позивач сплатив 1 400,00 грн., як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру №29/09.09.18 від 11.09.2018 року.

Представник відповідача на обгрунтування розміру страхового відшкодування надав копію Звіту №129663/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.01.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_4 згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 пошкодженням задньої частини становить 37356,68 грн., вартість відновлювального ремонту складає 165 844,09 грн. без врахування ПДВ, вартість матеріального збитку - 73 581,16 грн., відповідно вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 становить 74 183,67 грн. без врахування ПДВ.

Як вбачається, огляд пошкодженого автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 уповноваженим представником страхової компанії відбувся 18.07.2018 року в присутності ОСОБА_1 та був складений протокол огляду транспортного засобу. З переліком пошкоджень позивач був ознайомлений про що свідчить його підпис та будь-яких заперечень щодо їх обсягу не було зазначено.

Отже, сторони не погоджуються із Звітами які складені на замовлення протилежної сторони що стосуються визначення розміру матеріального збитку.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що має намір звертатись до суду з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи, проте з таким клопотанням позивач чи його представник до суду не зверталися та позивач звернувся до суду з клопотанням про слухання справи в його відсутність.

А тому з врахуванням тієї обставини що кожна сторона заперечує суми визначені у Звітах протилежної сторони, не маючи спеціальних знань, суд позбавлений можливості встановити реальний розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля позивача.

Крім того звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Стаття 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

В той же час в судовому засіданні встановлено, що АТ «Простострахування» здійснено виплату страхового відшкодування у строки встановлені Законом (на 48 день після звернення із заявою про виплату страхового відшкодування), а тому відсутні Законом передбачені підстави для нарахування та стягнення з страховика пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків, Позивач посилався на положення статей 1166, 1187 та 1194 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Агрон» є власником автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , представнику позивача в судовому засіданні, яке відбулось 19.02.2020 року було надано час для з`ясування питання перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ «Агрон» на час дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач надав суду копію наказів з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 02.01.2013 року до 30.11.2020 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Агрон» та займав посаду комерційного директора. В той же час з копії наказу №88 від 02.12.2016 року вбачається, що службовий автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2 був закріплений з правом керування за водієм ОСОБА_5 та на період відсутності водія - ОСОБА_5 відповідальність за експлуатацію автомобіля покладено на начальника АГЧ ОСОБА_6 .

Проте суду не надано доказів що дорожньо-транспортна пригода відбулась за участі автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 не під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13 та підтриманий Верховним Судом у постанові від 5 вересня 2018 року у справі №534/872/16-ц.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 .

В той же час ОСОБА_1 не заявляв вимог про стягнення матеріальної шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки, яким є ТОВ «Агрон», тому відсутні підстави для покладення на останнього такого обов`язку в цьому судовому провадженні.

Крім того, позивач не надав доказів, що коштів які сплачені страховою компанією недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.4, 77-81, 264, 265, 354 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Просто-Страхування», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула