Провадження № 2/761/4571/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участі представника позивача: Жукової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 3 831,70 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач мала статус безробітної з 24.04.2020 року та їй була призначена допомога по безробіттю в період з 24.04.2020 року по 18.04.2021 року.

В той же час позивачу стало відомо що відповідач уклала договір від 01.03.2020 року №МЧ-294 з ТОВ «Лінія 12/ЕТС» на виконання робіт (надання послуг).

На підставі пп.8 п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп.8 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідачу з 29.05.2020 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітної.

Як зазначає позивач, вони не мають інформації щодо припинення цивільно-правових відносин ОСОБА_1 в ТОВ «Лінія 12/ЕТС».

Отже, оскільки ОСОБА_1 на момент звернення до позивача належала до зайнятого населення, а тому не мала права на статус безробітного та отримувати допомогу по безробіттю, тому має бути стягнуто з відповідача отримані нею кошти в сумі 3 831,70 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відзив на заявлені вимоги до суду не направила.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 24.04.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

В цей же день ОСОБА_1 було надано статус безробітного на підставі ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення».

В статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що

безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;

зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Як було встановлено судом, 01.03.2020 року між ТОВ «Лінія 12/ЕТС» та ОСОБА_1 був укладений договір №МЧ-294 за умовами якого ОСОБА_1 прийняла на себе зобов`язання протягом дії договору надати послуги мерчандайзингу в період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року.

Додатковою угодою від 07.07.2020 року розірвано договір від 01.03.2020 року №МЧ-294.

Як зазначено в п.4.1 Договору від 01.03.2020 року, оплата послуг здійснюється на підставі Актів прийому-передачі.

Листом від 13.07.2020 року за №0713/01 ТОВ «Лінія 12/ЕТС» повідомило Київський міський центр зайнятості про те, що ОСОБА_1 01.03.2020 року уклала з ТОВ «Лінія 12/ЕТС» договір на виконання робіт №МЧ-294 за яким нею були виконані роботи в березні 2020 року та був підписаний акт виконаних робіт, виплата винагороди за договором відбулась 15.04.2020 року. 07.07.2020 року між ТОВ «Лінія 12/ЕТС» та ОСОБА_1 була підписана додаткова угода до договору №МЧ-294 від 01.03.2020 року про його розірвання.

Актом №1405 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 16.07.2020 року встановлено перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ «Лінія 12/ЕТС» на підставі Договору №МЧ-294 від 01.03.2020 року на виконання робіт (надання послуг) та згідно з додатковим договором, Договір від 01.03.2020 року розірваний 07.07.2020 року.

Як вбачається з довідки-розрахунку від 21.07.2020 року, за період з 24.04.2020 року по 03.06.2020 року підлягає поверненню матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 3 831,70 грн.

Стаття 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначає, що статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Стаття 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначає права та обов`язки зареєстрованих безробітних.

Безробітний зокрема має право, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону та збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах.

Частина 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі:

8) встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 виконувала роботи за договором в березні місяці 2020 року, однак виплата винагороди за договором відбулась 15.04.2020 року.

Суду не надано доказів, що в подальшому відповідач виконувала роботи, відповідні акти виконаних робіт позивач суду не надав, як і не надав доказів отримання грошових коштів за договором.

Отже, суд встановив, що на момент звернення до позивача із заявою про надання статусу безробітної позивач не могла надати недостовірної інформації, оскільки вона не мала заробітку. В той же час суд не може взяти до уваги на підтвердження існування факту трудових відносин (на момент звернення із заявою про надання статусу безробітного) договір від 01.03.2020 року, оскільки ОСОБА_1 не виконувала роботу, яка ним передбачена та відповідно не отримувала доходів.

Згідно з положеннями статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Крім того, стаття 1215 ЦК України визначає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, як встановлено в судовому засіданні позивач надала позивачу достовірну інформацію при зверненні із заявою про встановлення статусу безробітної, законодавство не передбачає повернення коштів, які надані на випадок безробіття, тому суд вважає що заявлені позивачем вимоги не обгрунтовані на вимогах Закону та не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 7, 10, 76, 81, 133-141, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула