Справа № 347/1783/20
Провадження № 6/347/44/21
У Х В А Л А

Іменем України

12.05.2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Борисової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів подання старшого державного виконавця Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ганущак Р.І., про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , стягував - АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»,

В С Т А Н О В И В:

11.05.2021 року до суду надійшло подання старшого державного виконавця Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ганущак Р.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого виконавець просить суд постановити ухвалу про примусове входження за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування посилається на те, що на виконанні Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства перебуває виконавче провадження №64227185 з виконання судового наказу №347/1783/20, виданого 11.12.2020 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в сумі 5845,99 гривні заборгованості та 210,20 гривні оплаченого судового збору. Вказує, що в добровільному порядку боржником рішення суду не виконується, декларацію не надано, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначає про те, що в ході проведення аналізу майнового стану боржника встановлено, що згідно відомостей ДПС боржник отримує дохід в ТОВ «АСТРА - БРАЗЕРС», ТОВ «ППК «АВТОБУСИ УКРАЇНИ», у нього наявні відкриті номери рахунків у банках. З відповіді управління ПФУ в Косівському районі слідує, що боржник отримує пенсію. Згідно відповіді ІС ДП «НАІС» за боржником зареєстрований транспортний засіб MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 . 04.02.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, вказавши при цьому, що борг не сплачено, та накладено КЕП. 12.02.2021 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 . 12.02.2021 року винесено постанову про призначення виконання в АДРЕСА_1 та повідомлено про це боржника. 12.02.2021 року винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ. 19.02.2021 року здійснено виїзд в АДРЕСА_1 в присутності виконавця та осіб, які були залучені до проведення виконавчих дій. 13.04.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника та направлено: ТОВ «АСТРА - БРАЗЕРС», ТОВ «ППК «АВТОБУСИ УКРАЇНИ», ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Тобто законодавець встановив чіткі строки для розгляду вказаного подання.

Суд, дослідивши подання та долучені до нього документи, вважає що подання не підлягає задоволенню з нижче наведених підстав.

Згідно з ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відтак, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст.30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року , Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року), стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом встановлено, що на виконанні Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №64227185 з виконання судового наказу №347/1783/20 виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області 11.12.2020 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» в сумі 5845,99 гривень заборгованості та 210,20 гривень оплаченого судового збору, на підтвердження чого надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №64227185 від 21.01.2021 року.

04.02.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Разом з тим, суд вказує на те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник проживає дійсно за адресою: АДРЕСА_1 , а також на підтвердження того, що вказане майно є його житлом, або належить йому на праві приватної власності або користування.

Як вбачається у вступній частині подання про примусове входження до житла боржника боржник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а в прохальній частині подання просить дати дозвіл на входження за адресою: АДРЕСА_1 , що суперечить матеріалам подання.

Суд зауважує, що у відповідності до ч.1 ст.311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим.

Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку. Проте, примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Також, суд звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження, надані суду, взагалі не містять доказів того, що вимоги виконавця про надання доступу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , були направлені боржнику. Більш того, матеріали виконавчого провадження не містять належних даних щодо самого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (його власника, користувача), в якому державний виконавець мав намір провести виконавчі дії, що на думку суду взагалі може призвести до порушення прав третіх осіб, у власності яких може бути це приміщення.

Наявні матеріали подання не підтверджують факт ухилення боржника від виконання рішення суду, не містять належних доказів про повідомлення боржника щодо призначених виконавчих дій.

Вказані обставини свідчать про передчасність та необґрунтованість подання державного виконавця про примусове входження до житла боржника, а тому і підстав для задоволення даного подання суд не вбачає станом на даний час.

Вказані питання є важливими при вирішенні судом подання про примусове входження до житла боржника, і при цьому суд керується необхідністю дотримання вимог чинного законодавства України з метою не порушення прав інших осіб, які є можливими власниками житла, входження до якого просить виконавець, та не допущення порушення процесуальних вимог щодо проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про передчасність подання, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.259-261,353,439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

подання старшого державного виконавця Косівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ганущак Р.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 , стягувач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.С. Драч