КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________
Справа № 367/2619/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6476/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Малашевському О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2020 року (суддя Шестопалова Я.В.) про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

у квітні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом про витребування з чужого незаконного володіння відповідача мобільного телефону, марки Meizu M2 mini (White), та просив передати його йому.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 19 жовтня 2016 року у приміщенні Коцюбинської селищної ради під час щотижневої наради за участю Коцюбинського селищного голови ОСОБА_2 остання вирвала з його рук телефон, на його прохання повернути телефон, відповідала відмовою та поклала його до себе у сумку.

Позивач стверджував, що відповідач здійснила відкрите викрадення належного йому телефону, тому на підставі ст. 387 ЦК України просив витребувати його у відповідача.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2020 року провадження у даній справі закрито.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, так як суд 6 липня 2017 року відкрив провадження у даній справі, прийшовши до висновку, що справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Позивач зазначає про порушення судом розумних строків розгляду справи, про не перевірку обставин наявності кримінального провадження, а також не врахування тієї обставини, що він звернувся за захистом свого порушеного права у порядку ст. 387 ЦК України, тому позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Також позивач звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції взагалі не зазначив, з яких саме мотивів він вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та в порушення вимог ч. І ст. 256 ЦПК України не роз`яснив позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Учасники справи, будучи повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги шляхом направлення судового повідомлення на особисті електронні адреси, у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України у мотивувальній частині ухвали суд повинен зазначити мотиви, з яких дійшов висновків, і закону, яким керувався , постановляючи ухвалу.

Разом з цим, ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування та мотивів, з яких суд прийшов до висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Однак, ухвала суду першої інстанції не містить роз`яснення, суд якої юрисдикції має повноваження для розгляду даного спору.

Частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 19 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII).

Звертаючись до суду з позовом про витребування у відповідача майна, позивач посилався на положення ст. 387 ЦК України, згідно якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідач незаконно заволоділа його мобільним телефоном, який відмовляється повертати.

Отже, позивач звернувся до суду за захистом свого приватного права на майно.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на норми КПК України, зокрема, главу 26 КПК України, оскільки норми, які розміщені у вказаній главі, не регулюють питання повернення особі її майна.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним

законодавством України.

Статтею 2 цього Кодексу визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Матеріали справи не містять відомостей наявності кримінального провадження стосовно обставин, за яких, за твердженням позивача, відповідач заволоділа його майном, а суд в ухвалі не навів мотивів, з яких прийшов до висновку про наявність підстав для застосування норм КПК України до правовідносин, які виникли між сторонами.

Крім того, наявність кримінального провадження, не позбавляє права особу звернутися до суду за захистом свого майнового права у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2020 року скасувати,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння направити до Ірпінського міського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк