Справа №: 398/236/21
провадження №: 2/398/867/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" травня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2015 року в розмірі 41 060,38 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 12 листопада 2020 року виникла заборгованість в розмірі 41 060,38 грн., яка складається з: 35 657,85 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 402,53 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

02 квітня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Зазначив, що ним дійсно був оформлений кредит в ПриватБанку, однак відсоткова ставка не узгоджувалась. Зазначив, що з правилами надання банківських послуг ПриватБанку ознайомлений не був, підписи не ставив, банк самостійно встановлював проценти, ліміти та штрафи. Також зазначив, що всі кошти він повернув банку. Крім того, відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

12 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, і тому він є обов`язковим до виконання відповідачем. Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, що надана суду разом з позовною заявою, чітко вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково сплачував заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачеві були добре відомі та зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, відповідач розрахунок заборгованості, наданий банком, не спростував, контррозрахунок суду не надав. Щодо застосування строків позовної давності, про що просив у відзиві на позовну заяву відповідач, представник позивача зазначив, що Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строків виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки. Так, відповідно до позиції Верховного суду України картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Оскільки строк дії картки закінчується у грудні 2022 року, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 05 січня 2021 року, то позов пред`явлено в межах строку позовної давності.

13 травня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначив, що ним дійсно був оформлений кредит в ПриватБанку, за умовами якого він фактично отримав кредитні кошти у розмірі 71 500,00 грн. В той же час, відповідно до наданого банком розрахунку ним було погашено 88 969,25 грн., що свідчить про повне повернення кредитних коштів. Зазначив, що з правилами надання банківських послуг ПриватБанку ознайомлений не був, підписи не ставив, банк самостійно встановлював проценти, ліміти та штрафи.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача разом з позовною заявою надійшло клопотання, в якому він просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність.

Від представника відповідача адвоката Мантяна В.І. надійшла заява, в якій він просив відмовити в задоволені позову з підстав, зазначених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Крім того, просив розглянути справу у його відсутність та відсутність відповідача.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

22 червня 2015 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом подання відповідачем до банку анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за умовами якого відповідач отримав кредит та пластикову платіжну картку. Кредитний ліміт неодноразово змінювався, при цьому максимальний розмір кредитного ліміту становив 26 000,00 грн. Крім цього, протягом строку дії кредитного договору, відповідач неодноразово отримував кредитні картки, востаннє 04 лютого 2019 року зі строком дії картки до грудня 2022 року.

У заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв`язку з чим станом на 12 листопада 2020 року виникла заборгованість в розмірі 41 060,38 грн., яка складається з: 35 657,85 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 402,53 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві позичальника від 22 червня 2015 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахування відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 червня 2015 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які також містять Тарифи.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які також містять Тарифи, як невід`ємні частини спірного договору, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які також містять Тарифи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Позивач звертався з клопотанням про огляд веб-сайту позивача, а саме: розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг (актуальний на 01.06.2015 р.), проте, наявність на сайті зазначених Умов та правил не підтверджує того факту, що саме з цими умовами та правилами був ознайомлений відповідач.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які також містять Тарифи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачу та домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 червня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З розрахунків, наданих позивачем, судом встановлено, що починаючи з 01 серпня 2017 року відповідач користувався кредитними коштами та позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом, які частково сплачувались відповідачем.

З розрахунків за період з 01 серпня 2017 року по 12 листопада 2020 року вбачається, що відповідачем фактично отримано грошові кошти в загальній сумі 155 543,76 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 31 серпня 2019 року та на 12 листопада 2020 року). За вказаний період відповідачем в рахунок погашення кредиту сплачено кошти у розмірі 134 762,87 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 31 серпня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 12 листопада 2020 року), які позивачем частково зараховані на погашення відсотків за користування кредитом. Зазначене також підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача, долученою позивачем до позову.

За таких обставин, суд не погоджується з позицією відповідача, викладеною у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву щодо того, що ним фактично отримано кредитні кошти у розмірі 71 500,00 грн. та сплачено в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в розмірі 88 969,25 грн., оскільки зазначене спростовується вищевказаними письмовими доказами.

Також за період з 01 серпня 2017 року по 12 листопада 2020 року банком збільшено тіло кредиту за рахунок несплачених відсотків відповідачем на суму 12 291,26 грн. (колонка №4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках станом на 31 серпня 2019 року та на 12 листопада 2020 року).

Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, які частково погашені відповідачем, а також погашення несплачених відсотків за рахунок кредиту є неправомірним, оскільки у заяві позичальника від 22 червня 2015 року процентна ставка не зазначена та не передбачено погашення нарахованих відсотків за рахунок кредиту.

В даному випадку сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем анкеті-заяві підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №545/2248/17 (провадження №61-11459св19).

За таких обставин заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту станом на 12 листопада 2020 року складає 8 489,63 грн. (155 543,76 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 31 серпня 2019 року та на 12 листопада 2020 року) 12 291,26 грн. (колонка №4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках станом на 31 серпня 2019 року та на 12 листопада 2020 року) 134 762,87 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 31 серпня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 12 листопада 2020 року) = 8 489,63 грн.).

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ст. ст. 261, 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки, 14 жовтня 2020 року відповідач здійснив останній платіж в сумі 510,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості і випискою по картковому рахунку, та свідчить про визнання ним свого боргу, а також, в даному випадку, строк кредитування відповідає строку дії кредитної картки, тобто до 31 грудня 2022 року, та позивач звернувся з позовом в суд у січні 2021 року в межах трирічного строку позовної давності, то строк позовної давності не сплив.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу в повному обсязі не повернуті, тобто відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 8 489,63 грн.

В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 22 червня 2015 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 499,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за ) заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором б/н від 22 червня 2015 року станом на 12 листопада 2020 року в розмірі 8 489 (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 63 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за ) судовий збір в розмірі 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 травня 2021 року.

Суддя О.В.Авраменко