Справа №463/843/21
Провадження №4-с/463/16/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.

при секретарі с/з - Заставній С.Л.

з участю заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 на рішення державного виконавця та керівника Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця та керівника Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Просила скасувати постанову начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Сіщука Володимира Васильовича від 23.05.2019 у ВП № 4711620 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019. А також скасувати постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Борського Руслана Михайловича від 23.05.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-41/2006, виданого 11.05.2007.

Скаргу мотивує тим, що 29.05.2007 року держаним виконавцем Марушко Н.В. Франківського ВДВС у м. Львові Львівського міського управління юстиції в порядку ст. ст. 3,18,24 ЗУ «Про виконавче провадження», правонаступником якого є Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №4711620 за виконавчим листом Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2007 року №2-41/2006 року про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТзОВ «Корект» знести самовільно збудовані приміщення кафетерію пл. 71.4 м.кв, до кв. АДРЕСА_1 та самовільно збудовані господарські приміщення на місці гаражу по АДРЕСА_2 та не чинити перешкод позивачці ОСОБА_2 в користуванні 1/3 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою пл. 300 м. кв., яка належить до вказаної частини будинковолодіння. Привести до попереднього стану всі складові частини кв. АДРЕСА_1 , які існували до зведення самочинного будівництва зокрема: відновити існуючий вхід на другий поверх через двоповерхову веранду позначену на пл.2-1 пл.7.6 м.кв. 2-2 пл. 6.0 м.кв.; вхід в підвал під літ. II пл. 10.8м.кв.; вхід на горище з коридору під літ.2-3 пл. 9.7 м. кв. в приміщення під літ.2-4 пл. 4.1. м. кв., в якому були сходи на горище і житлові кімнати під літ.2-7 пл.14.6 м. кв. 2-8 пл.21.1 м.кв..2-9 пл.13.7 м.кв., приміщення 2-10 пл.7.2 м.кв. кухню під літ.2-5 пл.9:4 м. кв., ванну кімнату під літ.2-6 пл.4.2 м.кв. існуючі господарські будівлі, металеві огорожу і металеву хвіртку.

Стягувачем у вказаному виконавчого провадженні виступала ОСОБА_2 .

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.02.2019 року була затверджена мирова угода між стягувачем ОСОБА_2 та боржниками ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Корект».

У зв`язку із цим 26.03.2019р. Франківським ВДВС у м. Львові було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №4711620 на підставі п.2 ч. 1, ч.2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав затвердженої судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. Таким чином, ВП №4711620 було завершено,а матеріали справи виконавчого провадження - передано до архіву.

У червні 2020 року випадково скаржник ОСОБА_1 дізналась від нотаріуса про те, що внесена до єдиного реєстру боржників. З інформаційної довідки з ЄРБ їй стало відомо, що підставою внесення її до ЄРБ є документ, виданий Франківським ВДВС у м. Львові у ВП №59195342, про стягнення виконавчого збору. Ознайомитись з ВП №59195542 в мережі Інтернет через АСВП у скаржника не було можливості, оскільки відповідний процесуальний документ про відкриття ВП №59195342 Франківським ВДВС в порушення вимог ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» скаржнику не надсилався, а відтак скаржник позбавлена була можливості отримати відповідну інформацію через відповідний ідентифікатор доступу до ВП №59195342.

При безпосередньому ознайомленні в приміщенні Франківського ВДВС у м. Львові із матеріали ВП №4711620 скаржником було встановлено ряд порушень. Зокрема, матеріали ВП №4711620 не були пронумеровані, був відсутній опис документів, який підписується державним виконавцем, який оформляє ВП, із зазначенням дати складання опису. Матеріали ВП №59195342 знаходились в матеріалах ВП № 4711620. Крім того, було виявлено факт наявності оскаржуваних постанов, однак без доказів на підтвердження факту надсилання таких сторонам ВП №4711620 та Личаківському районному суду м. Львова, як суду, який видав виконавчий документ.

З оскаржуваною постановою про скасування процесуального документа від 23.05.2019р. скаржник не погоджується, вважає вказану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Оскільки, будучи винесеною в порядку здійснення контролю за рішеннями та діяльністю державного виконавця Франківського ВДВС на підставі наказу МЮ України від 07.05.2019р. №1561/7 про проведення позапланової цільової перевірки діяльності Управління ДВС ГТ УЮ у Л/о, в такій описано весь рух ВП №4711620, однак не наведено жодних правових підстав для скасування постанови від 26.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження. Натомість, міститься лише посилання і цитування положень ч.ч. 3, 5 ст. 27; ч. 3 ст.40; ч. 3. ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушення вимог ч.3 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», яка чітко встановлює послідовність дій державного виконавця у випадку несплати виконавчого збору, а саме: винесення постанови про стягнення виконавчого збору без скасування, попередньо прийнятої постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, в порушення наказу МЮ України від 07.05.2019 № 1561/7 голослівне посилання на який, на думку скаржника, здійснено в оскаржуваній постанові та копія якого відсутня як у Франківському ВДВС, так і в матеріалах виконавчого провадження, в оскаржуваній постанові відсутні відповідні належні та допустимі докази на підтвердження проведення будь-якої перевірки (а саме відсутні будь-які посилання на доручення вищого органу ДВС щодо проведення перевірки та на постанову про результати перевірки законності ВП №4711620). У зв`язку із наведеним скаржник вважає, що оскаржувана постанова є фіктивною, оскільки не має жодних правових підстав для її винесення, натомість має на меті, на думку скаржника, створити штучні (надумані) підстави поновлення строку для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо оскаржуваної постанови від 23.05.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-41/2006, виданого 11.05.2007, скаржник вважає, що така підлягає скасуванню з аналогічних підстав, оскільки за своїм характером є похідною від постанови начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Сіщука Володимира Васильовича від 23.05.2019 у ВП № 4711620 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019. Крім того, оскаржувана постанова містить аналогічний зміст, що і постанова від 26.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження, з єдиною відмінністю, що в оскаржуваній постанові додатково міститься посилання на постанову про стягнення виконавчого збору. А також в порушення вимог ч.1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» ВП №4711620 після винесення постанови про скасування процесуального документа (а саме постанови про закриття ВП від 26.03.2020р.) від 23.05.2020 ВП підлягало відновленню шляхом винесення відповідної постанови, а не зразу ж повторному закриттю.

Крім того, оскаржувані постанови винесені з грубим порушенням строків, передбачених чинним законодавством України «Про виконавче провадження».

А тому з метою захисту своїх порушених прав як боржника по виконавчому листу скаржник звернулася до суду з відповідною скаргою, яку просили задоволити.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених у ній, та просила таку задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, вказала що про наявність оскаржуваних постанов вперше дізналась від скаржника ОСОБА_1 , такі в установленому порядку від державного виконавця їй не надходили, вважає, що такі грубо порушують її права, як стягувача у ВП №4711620.

Представник заінтересованої особи Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання з розгляду даної скарги не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на скаргу з викладом своїх заперечень щодо заявлених скаржником вимог суду не подав. Скерував на адресу суду після неодноразових вимог копію матеріалів ВП №4711620.

Відповідно до вимог ч.2 ст.450 ЦПК України неявка державного виконавця, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Ухвалою судді від 29.01.2021 року відкрито провадження за скаргою.

Заслухавши пояснення скаржника (боржника) та стягувача, оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали ВП №4711620, постановляючи ухвалу відповідно до вимог ст.ст.260,451 ЦПК України, суд вважає, що скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів скарги та оглянутих матеріалів ВП №4711620 судом встановлено, що 29.05.2007 року держаним виконавцем Марушко Н.В. Франківського ВДВС у м. Львові Львівського міського управління юстиції в порядку ст. ст. 3,18,24 ЗУ «Про виконавче провадження», правонаступником якого є Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №4711620 за виконавчим листом Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2007 року №2-41/2006 року про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТзОВ «Корект» знести самовільно збудовані приміщення кафетерію пл. 71.4 м.кв, до кв. АДРЕСА_1 та самовільно збудовані господарські приміщення на місці гаражу по АДРЕСА_2 та не чинити перешкод позивачці ОСОБА_2 в користуванні 1/3 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою пл. 300 м. кв., яка належить до вказаної частини будинковолодіння. Привести до попереднього стану всі складові частини кв. АДРЕСА_1 , які існували до зведення самочинного будівництва зокрема: відновити існуючий вхід на другий поверх через двоповерхову веранду позначену на пл.2-1 пл.7.6 м.кв. 2-2 пл. 6.0 м.кв.; вхід в підвал під літ. II пл. 10.8м.кв.; вхід на горище з коридору під літ.2-3 пл. 9.7 м. кв. в приміщення під літ.2-4 пл. 4.1. м. кв., в якому були сходи на горище і житлові кімнати під літ.2-7 пл.14.6 м. кв. 2-8 пл.21.1 м.кв..2-9 пл.13.7 м.кв., приміщення 2-10 пл.7.2 м.кв. кухню під літ.2-5 пл.9:4 м. кв., ванну кімнату під літ.2-6 пл.4.2 м.кв. існуючі господарські будівлі, металеві огорожу і металеву хвіртку.

Стягувачем у вказаному виконавчого провадженні виступала ОСОБА_2 .

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.02.2019 року затверджено мирову угоду між стягувачем ОСОБА_2 та боржниками ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Корект».

У зв`язку із цим 26.03.2019р. старшим державним виконавцем Франківського ВДВС у м. Львові було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №4711620 на підставі п.2 ч.1; ч.2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав затвердженої судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. З резолютивної частини вказаної постанови вбачається, що такою було вирішено не лише закінчити виконавче провадження, а також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Про необхідність боржнику сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в постанові нічого не зазначено.

Як зазначено в поданій скарзі, що підтвердила в своїх поясненнях скаржник, у червні 2020 року вона випадково дізналась від нотаріуса про те, що внесена до єдиного реєстру боржників. З інформаційної довідки з ЄРБ стало відомо, що підставою внесення відомостей до ОСОБА_4 є документ, виданий Франківським ВДВС у м. Львові у ВП №59195342, про стягнення виконавчого збору.

Згідно постанови про скасування процесуального документа, прийнятої 23.05.2019 року начальником Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Сіщуком Володимиром Васильовичем, було вирішено скасувати документ «Постанову про закінчення виконавчого провадження» від 26.03.2019 року щодо примусового виконання виконавчого листа №2-41/2006, виданого 11.05.2007 року Личаківським районним судом м.Львова. Крім того, зобов`язано державного виконавця провести виконавчі дії в порядку встановленому законом. А також зазначено про необхідність скерування копії постанови сторонам виконавчого провадження.

Незважаючи на наявність в представлених суду державним виконавцем матеріалах виконавчого провадження супровідного листа за №10416, датованого 23.05.2019 року, про скерування копії постанови сторонам виконавчого провадження, підтвердження про скерування відповідного поштового відправлення з відповідним вкладом та його отримання сторонами, в матеріалах виконавчого провадження відсутні. А відтак в цій частині суд надає віри поясненням скаржника про те, що копії оскаржуваної постанови від державного виконавця не отримувала. Копію оскаржуваної постанови отримала лише 24.06.2020 року для себе і для стягувача ОСОБА_2 (представництво на підставі довіреності), що стверджується розпискою ОСОБА_1 на супровідному листі за №10416, від 23.05.2019 року.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови така прийнята відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07.05.2019р. №1561/7 про проведення позапланової цільової перевірки діяльності Управління ДВС ГТ УЮ у Л/о та на підставі ч.ч. 3,5 ст. 27; ч.3 ст.40; ч. 3. ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Поряд з цим, зміст оскаржуваної постанови, окрім детального опису усього руху ВП №4711620 та цитування вищезазначених положень Закону України «Про виконавче провадження», не містить вказівки та відповідного обґрунтування жодних правових підстав для скасування постанови від 26.03.2019року про закінчення виконавчого провадження. Зобов`язуючи державного виконавця провести відповідні виконавчі дії, не проведення яких, як випливає із постанови, стало підставою для її прийняття, начальник Франківського ВДВС не зазначає чітко, які саме дії державним виконавцем не вчинено та які необхідно у зв`язку із чим вчинити.

Відповідно до положень ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням положень ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та зважаючи на те, що ВП №4711620 було закінчено 26.03.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору в межах ВП №4711620 могла бути прийнятою державним виконавецем не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження, тобто не пізніше 27.03.2019 року. Що відтак свідчить про прийняття оскаржуваної постанови з грубим порушенням вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в частині строку її прийняття. Крім того, аналіз положень ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що несплата виконавчого збору не є підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у справі. Навпаки, чітко встановлює послідовність дій державного виконавця у випадку несплати виконавчого збору, а саме: винесення постанови про стягнення виконавчого збору без скасування, попередньо прийнятої постанови про закінчення виконавчого провадження.

Незрозумілим, на думку суду, є посилання в оскаржуваній постанові на наказ Міністерства юстиції України від 07.05.2019р. №1561/7 про проведення позапланової цільової перевірки діяльності Управління ДВС ГТ УЮ у Л/о, копія якого відсутня в представлених суду матеріалах виконавчого провадження. Жодних пояснень, в тому числі письмових, з приводу таких пояснень державний виконавець суду не надав. А відтак в цій частині суд вважає обґрунтованими доводи сторони скаржника про те, що посилання на вказаний наказ є голослівними, відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження такої перевірки, та встановлення за результатами її проведення будь-яких порушень.

Зважаючи на вищенаведені порушення постанова начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Сіщука Володимира Васильовича від 23.05.2019 у ВП № 4711620 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019 підлягає скасуванню.

Крім того, постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ГТУЮ у Львівській області Борського Руслана Михайловича від 23.05.2019 вирішено повторно закінчити виконавче провадження ВП № 4711620 з примусового виконання виконавчого листа № 2-41/2006, виданого 11.05.2007 на підставі п.2 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (затвердження мирової угоди судом). Така за своїм змістом є ідентичною постанові від 26.03.2019. Єдиною відмінністю є те, що в оскаржуваній постанові, точніше її резолютивній частині, додатково міститься посилання на постанову про стягнення виконавчого збору від 23.05.2019 року та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 23.05.2019 року. А відтак суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 23.05.2019 про закінчення виконавчого провадження є похідною від постанови від 23.05.2019 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019 та фактично прийнята з урахуванням її прийняття. Так як постанову від 23.05.2019 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019 скасовано судом з мотивів наведених вище, то і постанова від 23.05.2019 про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

У зв`язку з вищенаведеним заявлена скарга підлягає до задоволення, а оскаржувані постанови скасуванню.

Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд, -

постановив:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Сіщука Володимира Васильовича від 23.05.2019 у ВП № 4711620 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2019.

Скасувати постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерста юстиції Борського Руслана Михайловича від 23.05.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-41/2006, виданого 11.05.2007.

Ухвала суду у відповідності дост. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 травня 2021 року.

Суддя Мармаш В. Я.