Дата документу 12.05.2021 Справа № 337/752/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/752/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1690/21 Мурашова Н.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного під час шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного під час шлюбу, в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати по справі.

22 лютого 2021 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що в провадженні суду знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного під час шлюбу. Предметом спору є сумісне нажите майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідач може без його згоди вжити заходи щодо реалізації вказаного нерухомого майна, яке набуто в період їх зареєстрованого шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, тому невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду у випадку задоволення судом його позову та порушення його майнових прав.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. та заборонити проводити перереєстрацію спірної квартири з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

В іншій частині вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвалу суду перешкоджає подальшій примусовій реалізації майна на яке звернено стягнення, що в свою чергу торкається її законних прав та інтересів в частині повернення боргу за рішенням суду після примусової реалізації майна на відкритих торгах. Залишилось поза увагою, що дії боржника є зловживанням правом, свідчать про затягування часу та можливості стягнення майна на відкритих торгах з метою погашення заборгованості перед нею. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволені зави про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням предмету та підстав спору, який виник між сторонами, обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, є повністю співмірним з позовними вимогами та забезпеченням позову. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що заявником не доведена необхідність забезпечення позову шляхом заборони проводити перереєстрацію спірної квартири, оскільки заборона вчинення таких дій є складовими елементами арешту нерухомого майна. Крім того, заявником не надано доказів, які б обґрунтовували необхідність застосування такого заходи забезпечення позову, а тому суд відмовив у задоволенні заяви в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами ( ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Встановлено, що предметом заявлених позовних вимог є поділ майна подружжя придбаного під час шлюбу.

Заява про забезпечення позову містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вид забезпечення позову, який застосував суд першої інстанції, а саме, накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є співмірним заявленим позовним вимогам ОСОБА_2 оскільки існує зв`язок між визначеним предметом спору і заходами до забезпечення позову, і заходи забезпечення позову є адекватними позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, а вжиття цього заходу буде наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування вказаного заходу забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 17 травня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко