Провадження № 2/127/3903/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Пророк О.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Вінниці, в особі Вінницької міської ради, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до територіальної громади м. Вінниці, в особі Вінницької міської ради, про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, загальною площею 84,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 16 лютого 2016 року залишила заповіт, яким своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своїй доньці - ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Стрижавської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №48.

Після смерті матері позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, позивачу було відмовлено в зв`язку із закінченням шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Позивач з мамою були дуже близькі і ОСОБА_1 важко пережила її смерть, довгий час хворі сама, а тому пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Смерть матері - близької людини позначилася на психічно - емоційної стані позивача. Спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для позивача занадто надмірним тягарем нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 05.04.2017 року, терміном один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Представник Вінницької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши доказу у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 07.04.2017 року.

Згідно із заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Медведською В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 48, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право, заповіла своїй доньці - ОСОБА_1 .

Після смерті матері ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгенівни із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом та пакетом документів, однак, позивачу 27.07.2020 року було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 05.10.2017 року закінчився шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини.

Статтею 1223 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, з яким погодився Верховний Суд у постанові від 1 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18).

Як роз`яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року судом було витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгенівни належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

На виконання ухвали суду від 14.12.2020 року приватним нотаріусом було повідомлено, що спадкова справа до майна померлої .04.2017 року ОСОБА_3 не заводилась.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 послалася на те, що вона не мала можливості у передбачений законом строк звернутися із заявою до нотаріальної контори, тому що важко переживала смерть матері та довгий час хворіла.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту своєї довготривалої хвороби, у зв`язку з чим пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження інших обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, що перешкоджали зверненню позивача до нотаріальних органів із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у шестимісячний термін.

Отже, позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що об`єктивно перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому суд не знаходить можливим визнати причини пропуску строку, на які вказує позивач, поважними, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, оцінивши в сукупності усі надані докази, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 без поважних на те причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по справі відносяться за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України,ст. 1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади м. Вінниці, в особі Вінницької міської ради, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада м. Вінниці, в особі Вінницької міської ради, , місцезнаходження: м. Вінниця вул. Соборна, 50.

Повний текст судового рішення складено 11.05.2021 року

Суддя О.О. Жмудь