621/1158/20
2-др/621/2/21 РІШЕННЯ
іменем України
(додаткове)
13 травня 2021 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
в складі: судді - Бібіка О.В.
за участю секретаря - Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , Приватного підприємства телекомпанія "Мережа кабельного телебачення "Діалог" про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди,
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.04.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , Приватного підприємства телекомпанія "Мережа кабельного телебачення "Діалог" про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Визнано недійсним пункт 10.1. Публічного договору про надання послуг з доступу до Інтернету№ 1 від 15.11.2016.
Зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 відновити надання телекомунікаційних послуг з доступу до інтернету ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , приватного підприємства телекомпанія «Мережа кабельного телебачення «Діалог» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 коп.
Стягнуто солідарно з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , приватного підприємства телекомпанія «Мережа кабельного телебачення «Діалог» на користь ОСОБА_1 передбачений п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» штраф у розмірі абонентної плати за весь період відключення від телекомунікаційних послуг з доступу до Інтернету.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Питання про судові витрати вирішити відповідно ст. 246 ЦПК України.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 надав заяву, в якій просив заяву задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами.
Від представника відповідачів ОСОБА_5 надійшла заява про залишення заяви представника позивача ОСОБА_2 без розгляду, оскільки вона подана з порушенням строків, встановлених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Наявність договірних відносин між адвокатом Маркевич В.В. та ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.03.2020.
У пункті 4.1 вказаного Договору сторони погодили, що сума гонорару за надання правової допомоги, порядок визначення його розміру та оплати визначається відповідним актом (актами) до цього договору (а.с. 26-28)
Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання правової допомоги укладено між адвокатом Маркевичем В.В. та ОСОБА_1 02.03.2020.
Пунктом 1.5 вказаного Договору встановлено, що адвокат приймає на себе обов`язки представляти і захищати права та законні інтереси клієнта згідно з умовами цього Договору та має право, утому числі, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
04.05.2020 до суду надійшла позовна заява, підписана особисто позивачем ОСОБА_1 та направлена ним на адресу суду засобами поштового зв`язку 28.04.2020, разом з додатками, у тому числі, копією листа на ім`я ФОП ОСОБА_3 , який підписано особисто позивачем ОСОБА_1
11.06.2020 представником позивача ОСОБА_2 заявлено письмове клопотання про відкладення розгляду справи, до якої долучено ордер на надання правової допомоги від 11.06.2020 (т. 1 а.с. 62, 63)
24.07.2020 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, підписана представником позивача ОСОБА_2 , разом з додатками (т. 1 а.с. 68-104)
24.07.2020 представником позивача ОСОБА_2 заявлено письмове клопотання, яким він не заперечував проти клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 106)
27.08.2020 учасники справи у судове засідання не з`явилися.
03.11.2020 представником позивача ОСОБА_2 заявлено письмове клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи (т. 1 а.с. 160)
23.11.2020 представником позивача ОСОБА_2 надано відповідь на відзив відповідачів на позовну заяву (т. 1 а.с. 170-184)
03.12.2020 до суду надійшла письмова заява представника позивача ОСОБА_7 разом з ордером, в якій просив закрити підготовче засідання, розгляд спррави проводити за його відсутністю та відсутністю позивача (т. 1 а.с. 211-213)
З протоколів судового засідання вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 примав участь у судовому засіданні 15.03.2021 з 10 год 20 хв до 11 год 23 хв та 23.04.2021 з 09 год 34 хв до 11 год 01 хв (т. 1 а.с. 236-237, т. 2 а.с. 8)
Згідно практики Європейського суду з прав людини, в пункті 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, пункті 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Правова позиція, наведена вище, викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18.
Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру.
Проте, враховуючи критерії розумності розміру витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, беручи до уваги її складність, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд дійшов висновку, що достатньо обґрунтований розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі складає 8000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Щодо доводів представника відповідачів про залишення заяви без розгляду суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Рішення у справі постановлено 23.04.2021.
З поштових накладних, фіскальних чеків та опису вкладення вбачається, що заява про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу направлена на адресу суду та відповідачів 28.04.2021, тобто в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 2 а.с. 31-41)
Відповідно до ЗУ "Про судовий збір" станом на 01.01.2020 ставка судового збору за подання фізичною особою заяви майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 84,02 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 246, 270 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), приватного підприємства телекомпанія «Мережа кабельного телебачення «Діалог» (ідентифікаційний код 25472527) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.
В іншій частині відмовити.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), приватного підприємства телекомпанія «Мережа кабельного телебачення «Діалог» (ідентифікаційний код 25472527) на користь держави судовий збір у розмірі по 84 (вісімдесят чотири) грн 02 коп з кожного.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 13.05.2021.
Суддя: