Єдиний унікальний номер №243/1355/21
Номер провадження №2/243/1005/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«12» травня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі Прилуцькій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 30 березня 2013 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області. 25 червня 2013 року у вказаній квартирі був зареєстрований її колишній чоловік, відповідач у справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2019 року шлюб між ними було розірвано. На даний час у квартирі мешкає вона з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач не мешкає в квартирі з 01 січня 2020 року, його особисті речі в квартирі відсутні, тягар зі сплати комунальних послуг в квартирі вона несе самостійно, відповідач допомоги не надає. У зв`язку з реєстрацією в належній їй квартирі відповідача вона несе додаткові витрати на сплату комунальних послуг та в подальшому у неї можуть виникнути труднощі при відчуженні квартири.

У зв`язку з викладеним, просять суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.

ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 30 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1409. Вказані відомості підтверджуються також витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 1809404 від 30 березня 2013 року (а.с.9-10,11).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2019 року шлюб, зареєстрований 09 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.12-13).

Відповідно до Акту № 289 від 04 грудня 2020 року, складеного керівником комітету «ЖЕУ 3», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає за вказаною адресою з січня 2020 року по теперішній час, що підтверджують сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 16).

Як вбачається з копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданого 29 серпня 2000 року Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14-15).

Відповідно до акту складеного депутатом Маяківської сільскої ради Коробовою М.В., останньою було проведено обстеження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та було встановлено, що за вказаною адресою з 01 січня 2020 року мешкає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.17).

Відповідно до довідки № 31 від 08 лютого 2021 року, виданої ТОВ «Цидило и К», за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

З долучених до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 самостійно оплачує вартість комунальних послуг за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з відповіді заступника начальника відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб № 22-13/04 від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 зверталася до відділу з заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2 у належній їй квартирі АДРЕСА_1 , однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав для зняття з реєстрації ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України, частиною 2 якої встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку який належить позивачу понад один рік, реєстрація ОСОБА_2 за вказаною адресою створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав як власниці майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 346, 383, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна