Справа № 472/264/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року смт.Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року до суду надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Підставою для пред`явлення вказаного позову вважає те, що відповідач не виконує забов`язання за договором позики, ухиляється від сплати боргу за договором позики.

11 травня 2021 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі та призначення справи до підготовчого судового засідання на 25 травня 2021 року.

Крім того до суду разом з позовною заявою надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме на: земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:1062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1063 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226 та на домоволодіння, реєстраційний номер майна 16915375, адреса: АДРЕСА_1 , оскільки відповідач добровільно не виконує своє зобов`язання за договором позики та є підстави вважати, що вказане майно може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зроби неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України, даних в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову та додані до позовної заяви копії документів, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що майно, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:1062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226, земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1063 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226 та домоволодіння, реєстраційний номер майна 16915375, адреса: АДРЕСА_1 , належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 249133173 від 20.03.2021 року вбачається, що пошук здійснювався за частковим співпадінням.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:1062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226, земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1063 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226 та на домоволодіння, реєстраційний номер майна 16915375, адреса: АДРЕСА_1 , є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити. Копії ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіА. О. Тустановський