Справа № 152/370/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 травня 2021 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді - Мельник А.Г.
за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу
до відповідача ОСОБА_2
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи в судове засідання не з`явилися;
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.
1. Позивач 23 березня 2021 року звернулася до суду з цим позовом та вказала, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31 липня 2001 року, на праві приватної власності їй належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою також зареєстрований її син - ОСОБА_2 , однак фактично в будинку не проживає з 2015 року. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. З реєстрації у належному позивачеві будинку добровільно не знімається, що створює значні незручності та перешкоди у використанні будинку для проживання позивача та отримання нею відповідних виплат субсидії та соціальної допомоги. Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-3)
2. На обґрунтування своїх вимог позивач надала копію договору купівлі-продажу житлового будинку, копію свідоцтва про народження відповідача, довідки про реєстрацію місця проживання позивача та відповідача.
3. Відповідач відзиву на позовну заяву на пропозицію суду не подав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак 28 квітня 2021 року подала до суду заяву, в якій просить проводити судові засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.46).
5. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте 30 квітня 2021 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, заперечень щодо задоволення позовної заяви не має (а.с.52,53).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6.Ухвалою суду від 26 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду запропоновано надати в строк до 16 квітня 2021 року відповідачу - відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову, а також постановлено здійснити виклик відповідача ОСОБА_2 судове засідання на вказану дату та час шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.14).
7. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Згідно з довідкою працівника «Укрпошта» «Про причини повернення/досилання» (а.с.43), відповідач відсутній за вказаною адресою, тому копію позовної заяви з додатками було повернуто до суду (а.с.32-45).
8. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року розгляд справи було відкладено на 14 травня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та постановлено здійснити виклик відповідача ОСОБА_2 на вищевказану дату шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.47).
9. Відповідно до оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце робити якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України та поштових повідомлень, відповідача двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.15, 50).
10. Таким чином, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 14 травня 2021 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.54).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
11. Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 31 липня 2001 року, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.6).
12. Згідно з копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.7).
13. Відповідно до довідки від 4 березня 2021 року №1-391, виданої виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач та відповідач зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.8).
14. Згідно з довідкою від 9 березня 2021 року №1-410, виданої виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою не проживає з 2015 року (а.с.9).
15. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Підставою позову є неможливість позивача здійснювати в повній мірі своє право власності на належний їй будинок, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.
V. Оцінка Суду.
А. Загальні принципи регулювання спірних правовідносин.
16. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
17. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
18. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
19. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
20. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
21. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
22. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
23. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
24. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
25. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
26. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
27. Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справ, щодо наявності передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі з`ясувати, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.
Б. Вирішення позовних вимог по суті.
28. Відповідач свого часу вселився до будинку по АДРЕСА_1 в якості члена сім`ї власника житлового будинку, а саме в якості сина, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
29. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
30. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його фактичне місцезнаходження наразі невідоме, а тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
31. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В. Загальні висновки Суду.
33. Надані позивачем докази, Суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, передбаченому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
34. Враховуючи, що позивач є єдиним власником будинку на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, а відповідач в цьому будинку фактично не проживає понад рік і його реєстрація в будинку перешкоджає реалізації права власності позивача, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.
35. Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
VI. Розподіл судових витрат.
36. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
37. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
З цих підстав, керуючись
статтями 12, 13, 77, 78, 141, 223, 263, 264, 265, 279, 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі статей 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405, 406 ЦК України, статті 156 ЖК УРСР, Суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Мурафська сільська рада Вінницької області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_2 , ід.№ НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 і.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Третя особа: Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Коцюбинського, 23, с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, .

Головуючий суддя Андрея МЕЛЬНИК