Справа № 417/602/21
Провадження № 2/417/177/21
УХВАЛА

"14" травня 2021 р. с.Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Логвіненко Т.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В :

13.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. До суду разом із позовною заявою надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом встановлення заборони державному нотаріусу Марківської державної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту, складеного 11.08.2016 року від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого секретарем виконкому Ліснополянської сільської ради Третяк Надією Валеріївною.

Клопотання обґрунтоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_3 .

Під час оформлення спадщини, йому стало відомо, що існує заповіт, посвідчений 11.08.2016 секретарем виконкому Ліснополянської сільської ради, яким померлий заповів ОСОБА_2 дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 7,03 га, які розташовані на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області. Позивач вважає, що підпис, який міститься в даному заповіті від імені померлого, виконаний не ним, а іншою особою. За даним фактом на цей час проводиться досудове розслідування.

Задля запобігання отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину на підставі оспорюваного заповіту виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом встановлення заборони нотаріусу вчиняти дії направлені на видачу свідоцтва про право на спадщину на підставі оспорюваного заповіту.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову розглядається без участі сторін по справі.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2ст. 149 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 03.11.2020 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 12.05.1982 р. ОСОБА_1 являється сином померлого ОСОБА_3 ( а.с.13).

Відповідно до копії заповіту посвідченого 11.08.2016 секретарем виконкому Ліснополянської сільської ради Третяк Н.В., померлий ОСОБА_3 заповів своєму онукові ОСОБА_2 дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 7,03 га, які розташовані на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області (а.с.17).

Як зазначено у повідомленні № 329/02-14 від 14.05.2021, яке надійшло з Марківської державної нотаріальної контори, у Марківській ДНК заведено спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за № 335/2020 (а.с.24).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що позивачем належно обґрунтовано необхідність його застосування у вигляді заборони державному нотаріусу Марківської державної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту, складеного 11.08.2016 від імені ОСОБА_3 , оскільки предметом спору є недійсність заповіту, й відповідно подальша доля спадкового майна.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може нівелювати ефективність судового захисту прав позивача у разі задоволення його позовних вимог, оскільки у разі отримання відповідачем свідоцтва на право на спадщину до розгляду даного спору по суті відповідач може вчинити дії спрямовані на розпорядження спадковим майном, передачу його третім особами, відчуження, тощо, що, безумовно, ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача. На переконання суду вищезазначений засіб забезпечення суду є найбільш збалансованим у контексті пропорційності та розумності у забезпеченні прав сторін.

Також суд враховує те, що спадковим майном є земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, що свідчить про те, що на час забезпечення позову, ризик знищення або пошкодження вказаного майна є мінімальний.

Питання про застосування зустрічного забезпечення суд не вирішує, оскільки не встановлені підстави передбачені п.п. 1,2 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що заходи забезпечення позову у відповідності до ч. 10 ст. 158 ЦПК України зберігають свою дію до набрання законної сили рішення або ухвали суду, якими було вирішено спір або провадження у справі закрито.

У відповідності до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом встановлення заборони державному нотаріусу Марківської державної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту, складеного 11.08.2016 року від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого секретарем виконкому Ліснополянської сільської ради Третяк Надією Валеріївною.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: Т.Г.Логвіненко