Справа № 461/9413/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/466/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Мисько Х.М. від 11 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, суд дійшов невірного висновку. Вказує, що суд першої інстанції виніс ухвалу від 11.01.2021р. з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та безпідставно відмовив йому у доступі до правосуддя з підстав не передбачених законодавством з порушенням норм процесуального права передбачених ст. 136 ЦПК України. Звертає увагу, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, майновий стан є важким, має статус безробітного, про що свідчить: - довідка Залізничного відділу соціального захисту про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; - довідка ДФС у Львівській області; - довідки ЛМЦЗ, у зв`язку з чим він вважає, що може бути звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.3 ст. 185 ЦПК України, та вважаючи неподаною і повертаючи позовну заяву, виходив з того, що ухвалою суду від 16.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. Суд зазначив, що позивачу надано строк п`ять днів для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали з дня отримання копії такої. 24.12.2020 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання адресатом вказаного повідомлення. Суд вказав, що вказані в ухвалі недоліки, позивачем не усунуто. Враховуючи вищевикладене, ухвала суду від 16.11.2020 року не виконана, а тому, суд вважав, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у якому судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. У разі пред`явлення позовної заяви особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи (частина перша статті 45 ЦПК), у заяві повинні бути зазначені підстави для такого звернення, а їх не зазначення тягне наслідки, передбачені частинами першою і другою статті 121 ЦПК».

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просив:

?визнати протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області щодо не виконання та порушення вимог ст. 40 Конституції України, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»;

?зобов`язати начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області розглянути по суті запит ОСОБА_1 від 09.07.2020р. та надати вичерпну обґрунтовану відповідь.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій залишено без руху для сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Окрім цього, з вказаної ухвали вбачається, що одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з перебуванням в скрутному матеріальному становищі, важким матеріальним станом та наявністю статусу безробітного.

Крім цього, у вказаній ухвалі судом зазначено, що позивачем на підтвердження вимоги про звільнення його від сплати судового збору долучено копії документів, у яких міститься інформація, надана за період, раніше, ніж за пів року до моменту подачі позову. Відтак, на переконання суду, вказані документи не є підтвердженням майнового стану позивача, що перешкоджає йому сплатити судовий збір.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що позовна заява була повернута через не усунення недоліків позовної заяви, про які йшлося в ухвалі про залишення без руху, а саме, у зв`язку із несплатою судового збору.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивачем у такій було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому він зазначив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, майновий стан є важким, має статус безробітного. До клопотання додано довідки Залізничного відділу соціального захисту від 18.02.2020 року №662 та від 12.08.2020 року №1322 про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а, також, довідку ДФС від 13.03.2020 року №167/13-01-54-02 та довідку ЛМЦЗ від 03.07.2020 року.

Однак вказане клопотання судом по суті не було вирішено.

Натомість, судом першої інстанції в ухвалі про залишення без руху вказано, що позивачем на підтвердження вимоги про звільнення його від сплати судового збору долучено копії документів, у яких міститься інформація, надана за період, раніше, ніж за пів року до моменту подачі позову. Відтак, на переконання суду, вказані документи не є підтвердженням майнового стану позивача, що перешкоджає йому сплатити судовий збір.

Відповідно до змісту ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до змісту ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Також, згідно змісту п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» клопотання осіб, які беруть участь у справі, з питань, пов`язаних з розглядом справи, суд вирішує негайно. Відкладення вирішення клопотань не допускається.

Згідно п. 32 цієї ж Постанови відповідно до вимог частини другої статті 208 ЦПК всі питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду у випадках, установлених цим Кодексом, суд має вирішувати шляхом постановлення ухвал, які залежно від характеру і складності питання, що ними вирішуються, оформляються або окремим процесуальним документом, постановленим у нарадчій кімнаті, або проголошуються усно в судовому засіданні із занесенням до журналу судового засідання і мають відповідати за змістом статті 210 ЦПК та окремим вимогам з цього приводу, що містяться в інших нормах ЦПК.

Як вбачається із змісту ухвали від 16 листопада 2020 року про залишення позовної заяви без руху та матеріалів справи, судом не вирішено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору в порушення вказаних вимог закону та позивача про результат вирішення такого не повідомлено.

На, думку колегії суддів, таке клопотання судом повинно було бути вирішеним в той чи інший спосіб з врахуванням вимог закону, зокрема, згаданих ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) та наявних у матеріалах справи даних, що стосується вирішення такого, а також про вирішення такого повинен був бути повідомлений позивач, який слід вважати добросовісно розраховував на вирішення його клопотання. До вирішення такого клопотання та повідомлення про таке вирішення позивача з наданням йому можливості спрогнозувати дії суду та свої дії у випадку незадоволення такого, суд не вправі був вирішувати питання про повернення позовної заяви, оскільки це слід вважати передчасним.

Зважаючи на вказане слід вважати, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно, з порушенням порядку встановленого для вирішення таких питань та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При цьому таке питання повинне бути вирішене із суворим дотриманням судом першої інстанції вимог закону, зокрема, і вказаних вище, а також і з врахуванням поданого та не вирішеного клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід вважати підставними, а саму скаргу такою, що підлягає до задоволення, оскаржувану ж ухвалу суду слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2021 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді : Р.В. Савуляк

М.М. Шандра