Справа № 758/3366/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

У С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була матір`ю позивача. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . У березні 2020 року позивач звернувся до Чотирнадцятої державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась за ОСОБА_2 . Однак, 06.03.2020 року державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після померлого у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, він звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

21.04.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому просив прийняти рішення по суті справі відповідно до чинного законодавства.

Листом від 10.11.2020 року витребувано у Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори подала заяву про розгляд справи без її участі.

04.12.2021 року до суду надійшла копія спадкової справи №138/2020, заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №317 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Подільським бюро РАГСу 13.11.1962 року, позивач є сином ОСОБА_2 (а.с.13).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.09.2004 року позивач та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

У березні 2020 року позивач звернувся до Чотирнадцятої державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась за ОСОБА_2 06.03.2020 року вих. №578/02-14 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після померлого у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.31).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року).

Із наданих позивачем пояснень, судом встановлено, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини мало місце суттєві фінансові труднощі з його боку. Так, позивач зазначив, що перед смертю його мати тяжко хворіла, він намагався її вилікувати та позичив кошти, однак, незважаючи на досить вартісне лікування ОСОБА_2 все-таки померла.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити;

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );

відповідач - Київська міська рада (адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36);

третя особа - нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори (адреса: 04108, м. Київ, просп. Правди, буд. 33);

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В. В. Гребенюк