Справа № 490/1031/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За даними БТІ станом на 28.12.2012 року право власності на будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.04.2019 року, відсутні дані про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна- будинок АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Чернікової О.Є. від 04.12.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , оскільки даний будинок їй не належав.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 31.01.2019 року, дана справа передана судді Черенковій Н.П., та отримано нею 14.02.2019 року.

Ухвалою від 14.02.2019 року дана позовна заява залишена без руху.

На виконання вимог 25.03.2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просила відкрити провадження у справі.

Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 30.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання на 30.05.2019 року.

23.05.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що право власності на будинок за спадкодавцем не зареєстровано.

За заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дідух К.О., слухання справи неодноразово відкладалось.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 03.03.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, слухання справи відкладено на 21.05.2020 року.

21.05.2020 року ОСОБА_1 надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19.

Дане клопотання позивача було задоволено та розгляд справи відкладено на 31.08.2020 року.

30.08.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона відноситься до групи ризику захворювання вірусом.

Дане клопотання позивача судом задоволено та слухання справи відкладено на 11.11.2020 року.

Належним чином повідомлені позивачі до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Слухання справи із-за неявки позивачів відкладалось слуханням на 19.02.2021 року, 12.05.2021 року.

Однак, належним чином повідомлені позивачі до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутність не надходило.

Відповідно до ч.1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч.1, 2, п. 10 ч. 3ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору.Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020 у справі №9901/11/19вказала,що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені у ст. 223 ЦПК України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Крім того, як вказано у постанові ВС від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені позивачу завчасно, з дотримання розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з"явився повторно, не повідомивши суд про причину неявки. Наразі будь-яких доказів наявності поважних причин неявки до суду як в попередні та і в теперішнє судові засідання позивач не надав.

Відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду на даний час не надійшло, підстав для розгляду справи по суті у відсутності позивача немає, підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.223 ЦПК України, суд не вбачає, тому суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» закріплюється виключний перелік підстав для повернення судового збору, а саме, сплачена сума судового збору повертається в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі.

За такого, слід повернути позивачам надмірно сплачений судовий збір у сумі 3073,60 грн.

Керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір за квитанцією від 30.01.2019 року за № 0.0..1 у ПАТ «ПриватБанк» у сумі 768,40 грн.

Повернути ОСОБА_2 надмірно сплачений судовий збір за квитанцією від 30.01.2019 року за № 0.0..1 у ПАТ «ПриватБанк» у сумі 768,40 грн.

Повернути ОСОБА_3 надмірно сплачений судовий збір за квитанцією від 30.01.2019 року за № 0.0..1 у ПАТ «ПриватБанк» у сумі 768,40 грн.

Повернути ОСОБА_7 надмірно сплачений судовий збір за квитанцією від 30.01.2019 року за № 0.0..1 у ПАТ «ПриватБанк» у сумі 768,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.П. Черенкова