Справа № 185/6724/20
Провадження № 2/185/548/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість у розмірі 74403,03 грн за кредитним договором б/н від 21 грудня 2011 року та судові витрати по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 21.12.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом був змінений 50000,00 грн.

Позивач свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач не виконав належним чином умови укладеного договору, в результаті чого станом на 31.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 74403,03 грн., яка складається з наступного:

52489,88 грн. заборгованість за тілом кредиту;

в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту;

52489,88 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

21913,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625:

0,00 грн. нарахована пеня;

0.00 грн. нарахованої комісії.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений. Також в позові зазначив, що просить суд, розглядати справу за його відсутності, та в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у позові спираючись на поданий відзив.

Відповідно до відзиву, 21.12.2011 року сторонами не укладено кредитної угоди, відповідач підписав перший аркуш анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, який підтверджує лиши анкетні дані відповідача, жодних умов та правил цією заявою відповідач не приймав. Другий аркуш анкети-заяви, в якому висловлена згода про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, не містить підпису відповідача, жодних продуктів банку відповідач отримати не просив оскільки відсутні будь-які позначки з цього приводу. Відповідач також не підписав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», не приєднувався до Умов та правил надання банківських послуг, що на думку відповідача не є підставою вважати, що між сторонами укладено будь-який договір.

Також відповідач вважає, що перевищення у розрахунку заборгованості тіла кредиту розмір кредитного ліміту, встановленого у сумі 50000,00 грн,, свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідач посилався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 03.07.2019 року у справі 14-131цс19, відповідно до якої в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідач також посилався на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2020 у справі №185/11033/19, яке набрало законної сили 08.07.2020, яким кредитний договір №SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 фактично визнано неукладеним та визнано безпідставним нарахування та списання Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 09 серпня 2014 року по 13 лютого 2020 року суми відсотків у розмірі 61 748 грн 79 коп та суми комісії у розмірі 1240 грн відповідно до угоди № SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року.

Відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості за договором від 21.12.2011 №б/н розпочався з 09.08.2014, тобто з дня виникнення правовідносин за договором № SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року, який визнано неукладеним. Також відповідач надав виписку по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC8 від 09.08.2014 за період 29.11.2007 - 21.03.2021, яка відповідає виписці наданої банком. тому вважає про безпідставність позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.12.2011 відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н, якою підтвердив свої анкетні дані, оскільки підписав лише перший аркуш анкети заяви. Другий аркуш анкети - заяви, в якій відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг не підписана відповідачем. Тобто відповідач не висловив згоди на отримання ним банківських послуг.

Позивачем надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якому вказано пільговий період кредитування, базова процентна ставка на місяць, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань є однаковим для кожного з перерахованих видів платіжних карт і становить 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Також банком надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк", затверджені наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256. Вказані документи не підписані відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві відповідача від 21.12.2011 року жодних істотних умов будь-якого договору не зазначено, зазначені лише анкетні дані відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві будь-якої домовленості сторін щодо будь-якого договору не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що 21.12.2011 відповідач підписав анкету-заяву, в якій відсутні будь-які істотні умови будь-якого договору. (а.с .17 т.1)

Розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 року. (а.с. 5-14 т.1)

20.03.2020 рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/11033/19, яке набрало законної сили 08.07.2020, кредитний договір №SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 фактично визнано неукладеним та визнано безпідставним нарахування та списання Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 09 серпня 2014 року по 13 лютого 2020 року суми відсотків у розмірі 61 748 грн 79 коп та суми комісії у розмірі 1240 грн відповідно до угоди № SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року. (а.с.127-130, 167-168 т.1.)

Розрахунок заборгованості за договором від 21.12.2011 №б/н розпочався з 09.08.2014, тобто з дня виникнення правовідносин за договором № SAMDNWFC8 від 09 серпня 2014 року. (а.с. 5-14 т.1.)

Довідка про надані кредитні картки не містить дати договору, за яким видавалися кредитні картки. Перша кредитна картка відкрита 29.11.2007, згодом відкриті кредитні картки 14.01.2010, 28.07.2011, 26.09.2012,03.09.2012, 09.08.2014, 03.04.2018. (а.с. 15 т.1)

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) не містить дати кредитної угоди.. Старт карткового рахунку 29.11.2007, тобто до підписання анкети-заяви відповідачем 21.12.2011. Кредитний ліміт встановлено у розмірі 4200,00 грн 09.08.2014 (а.с. 16 т.1.)

Виписка за договором №б/н станом на 03.09.2020, надана позивачем не містить дати кредитної угоди, старт користування рахунком датований 29.11.2007. Тобто, до підписання анкети-заяви відповідачем 21.12.2011. (а.с. 51-75 т.1)

Виписка надана позивачем за договором №б/н станом на 03.09.2020 (а.с. 51-75 т.1) за сумами повністю відповідає виписці по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC8 від 09.08.2014 за період 29.11.2007 - 21.03.2021 від 21.03.2021 № 84LG5VV8455BR151, наданої відповідачем (а.с.169-230 т.1), однак в графі рахунок вказано угода SAMDNWFC8 від 09.08.2014.

Зазначене свідчить, що відповідач користувався коштами за угодою SAMDNWFC8 від 09.08.2014.

Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що 21.12.2011 сторони уклали будь-який договір, а також те, що відповідач на підставі заяви-анкети від 21.12.2011 отримав грошові кошти від банку з умовою їх повернення останньому із сплатою процентів, збільшених процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відповідно до розрахунку позивача.

Отже, суд доходить висновку, що договір №б/н від 21.12.2011 є неукладеним, відповідач грошові кошти на підставі заяви-анкети від 21.12.2011 фактично не отримував, а тому позовні вимоги банку є необґрунтованими.

Керуючись ст.71, 81, 82, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2102.00 грн. покласти на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду

Суддя:В. О. Головін