Набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/648/21
УХВАЛА

"07" травня 2021 р. Суддя Чаплинського районного суду Херсонської області Березніков О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До суду надійшла зазначена заява про забезпечення позову в порядку ст.150 ЦПК України до пред`явлення позову, у якій ОСОБА_1 просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні №64770093, відкритому на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В..

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64770093 за виконавчим написом №3073 від 23.02.2021, що виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 28853,33 грн.

Заявник у заяві наголошує, що матеріали зазначеного виконавчого провадження не отримував, законність винесення виконавчого напису є спірним.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу виконання та законності виконавчого напису у кредитних правовідносинах та існує об`єктивна загроза примусового стягнення коштів позивача у рахунок погашення боргу, а також беручи до уваги зміст заходів забезпечення та мету їх застосування, суд дійшов до висновку щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову задовольнивши заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 -153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №64770093, відкритому на підставі виконавчого напису № 3073 від 23.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 28853,33 грн..

Ухвалу направити сторонам по справі для відомата приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Мельнику Ю.А.для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Суддя О.В. Березніков