ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5841/21 Справа № 203/7722/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
УХВАЛА

14 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Макарова М.О. ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

За наслідками автоматичного розподілу справ колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. розподілена цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року.

Втім, ретельно ознайомившись з матеріалами справи, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 203/7722/14-ц від 20 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 150).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року визнано виконавчий лист, виданий у цивільній справі № 203/7722/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2007 року №2007-ПМ-67, а також компенсації судових витрат, загальною сумою 2 086 453,60 грн., таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 188-190).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у складі: головуючого судді: Демченко Е.Л., суддів: Куценко Т.Р., Макаров М.О. апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк задоволено, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (т. 2 а.с. 63-70).

У лютому 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 203/7722/14-ц від 20 лютого 2017 року таким, що не підлягає виконанню (т. 3 а.с. 205-207).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (т. 3 а.с. 257-260).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та вказана апеляційна скарга була розподілена колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

Мною вже була висловлена позиція з приводу питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_1 , тому повторний розгляд вказаного питання може викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності суддів, що є підставою для самовідводу.

Крім того, колегією суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Куценко Т.Р., суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. також переглядалось заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 124-127) на підставі якого і було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 25. лютого 2020 року, яка залишена постановою Верховного суду від 11 листопада 2020 року без змін (т. 3 а.с. 157-163).

Враховуючи все вищевикладене, з метою уникнення виникнення у сторін сумнів в неупередженості або об`єктивності вважаю за можливе заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Взяти самовідвід по цивільній справі № 203/7722/14-ц (апеляційне провадження №22-ц/803/5841/21) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Макаров