ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/819/837/21 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Горлін Микола Олександрович, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як правонаступника ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі продажу, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

02.12.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання дійсною угоди, укладеної між позивачем та ОСОБА_4 від 10.07.2013 року щодо купівлі продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 10 червня 2013 року між позивачем та ОСОБА_4 у письмовій формі в присутності свідків було укладено договір купівлі продажу зазначеної вище квартири, яку відчужено за 160 000 грн. Одразу після підписання договору ключі від квартири були передані позивачу. У зв`язку з необхідністю підтвердження права власності ОСОБА_1 на придбану квартиру та відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, відповідачу ОСОБА_4 було запропоновано прибути до нотаріуса для участі у нотаріальній дії щодо посвідчення вказаного договору. Проте, остання відмовилася, посилаючись на стан здоров`я та відсутність будь-яких претензій до позивача. При цьому, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не має права на спірну квартиру, оскільки не був учасником договору, а лише надав позивачці позику на придбання квартири. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2019 р. залучено до участі у справі ОСОБА_6 в якості правонаступника відповідача ОСОБА_4 . (а.с. 39)

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2020 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 . (а.с.104)

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 р. витребувано у ОСОБА_1 оригінал договору купівлі продажу від 10 червня 2013 року, укладений між нею та ОСОБА_4 , предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 164)

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. (а.с.183)

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не виконано вимоги ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 р., а саме не надано оригінал договору купівлі продажу від 10 червня 2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 , предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Поважні причини для неподання витребуваного доказу відсутні. Оскільки стороною відповідача ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 , не визнається обставина укладання договору та фактично заявлено про необхідність призначення почеркознавчої експертизи, тому наявність оригіналу договору є істотним для розгляду справи, а його ненадання згідно ч. 10 ст. 84 та п. 9 ч.1 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Горлін Микола Олександрович, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2021 р. скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що залишаючи позовну заяву без розгляду судом першої інстанції не з`ясовано можливість позивача надати оригінал витребуваного доказу, а також не враховано інтервал часу, що минув з моменту його виготовлення та можливість зберігання доказу. Крім того, апелянт зазначає, що процесуальними нормами, які були чинні на момент подання позову, було передбачено можливість надання суду копій документів. Посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.02.2020 р. по справі №761/17393/19, апелянт вважає, що безпідставно залишивши позовну заяву без розгляду замість вирішення спору по суті є порушенням процесуальних норм та підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність ухвали суду нормам цивільного процесуального закону, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ встановив наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Залишаючи позовну ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконала ухвалу суду від 13 листопада 2020 року про зобов`язання надати суду оригінал доказу, яким обґрунтовується позовні вимоги, а наведені причини щодо неможливості його надання визнані судом неповажними.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам частин шостої, сьомої та восьмої статті 84 ЦПК України, згідно яких будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Представник позивача адвокат Горлін М.О. 24.12.2020 року подав до суду заяву, у якій зазначив про неможливість надання оригіналу витребуваного судом доказу у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 за межами території України. (а.с.171)

Визнаючи неповажною вказану причину неподання позивачем оригіналу витребуваного доказу суд першої інстанції послався на відсутність доказів перебування ОСОБА_1 за кордоном, а також тривалий проміжок часу між судовими засіданнями, який, на думку суду, дозволяв позивачці реалізувати її процесуальний обов`язок з надання доказів.

Проте, в порушення зазначених вище положень ст. 84 ЦПК України суд не з`ясував сам факт наявності чи відсутності у позивача витребуваного доказу та, як наслідок, не встановив обставин щодо ухилення позивача від його надання.

Крім того, положення частини десятої статті 84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів, а саме: визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмова у її визнанні, або здійснення розгляду справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишення позовної заяви без розгляду. Отже, залишення позову без розгляду є лише одним з них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку з положеннями частин шостої - десятої статті 84 ЦПК України, а залишення позову без розгляду можливе лише у випадку неподання позивачем витребуваних доказів без поважних причин, тобто коли позивач володіє певними доказами, які необхідні для повного і всебічного з`ясування обставин справи, але свідомо ухиляється від надання їх суду. В іншому випадку суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, зобов`язаний розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які надані учасниками справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року по справі № 761/17393/19.

Всупереч вимогам наведених норм процесуального права, а також статей 263, 264 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення суд першої інстанції не вирішив спір по суті, безпідставно залишивши позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу, що спірні правовідносини між сторонами тривають з 2013 року, а апеляційний суд вважає, що залишення позовної заяви без розгляду через вісім років після відкриття провадження у справі не дає підстав для висновку, що є розумна пропорційність між застосованим процесуальним засобом та законністю, якої місцевий суд прагнув досягти.

Повноваження суду апеляційної інстанції на скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції передбачені пунктом 6 частини першої статті 374 та пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Горлін Микола Олександрович, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2021 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік