Справа № 664/1275/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року м. Олешки

Суддя Цюрупинського районного суду Херсонської області Сіденко С. І., розглянувши заяву адвоката Радіновича Володимира Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

До Цюрупинського районного суду Херсонської області надійшла заява адвоката Радіновича Володимира Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди шляхом накладення арешту на належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1742, площею 0.08 (га), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Свою заяву про забезпечення позову заявник мотивує тим, що предметом позову по вказаній справі є відшкодування матеріальної шкоди, тобто позов є майновий. Оскільки позов є майновий, виникла необхідність у забезпеченні цього позову, шляхом накладення арешту на майно боржника. Так як відповідач вину свою не визнавав та у добровільному порядку не має наміру повернути кошти, у позивача є істотні підстави вважати, що в разі задоволення позовної заяви і ухвалення відповідного рішення, це рішення буде неможливо виконати в майбутньому, так як у відповідача може не виявитись коштів, а своє нерухоме майно, він може відчужити ще до ухвалення рішення, з метою уникнення примусової реалізації цього майна.

Дослідивши матеріали додані до заяви, суд приходить до такого висновку.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову обґрунтована правом особи на забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно , що належить відповідачеві.

Водночас згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява представника заявника не містить належного обґрунтування припущення та зазначення обставин, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, оскільки майно, на яке позивач просить накласти арешт, не є предметом спору.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви адвоката Радіновича Володимира Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, представника позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Радіновича Володимира Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сіденко С. І.