КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/358/2021
№22-з/824/462/2021
У Х В А Л А

12 травня 2021 року місто Київ

справа №755/10218/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження заяви відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення боргу по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь:

неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2016 року по 01 липня 2020 року в сумі 153957,37 грн.;

несплачений борг, який утворився станом на 01 липня 2020 року, як різниця між фактично нарахованими сумами грошей виконавчою службою та грішми фактично сплаченими відповідачем у розмірі 17108,57 грн.;

борг, недоплачені аліменти, який утворився внаслідок шахрайських дій відповідача та протиправного рішення державної виконавчої служби Шевченківського району міста Києва станом на 01 липня 2020 року у розмірі 20353,01 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12084,20 грн.

Стягнути ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати у розмірі 120,78 грн.

22 березня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просив роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, а саме:

яку суму потрібно йому сплатити на користь ОСОБА_2 , враховуючи, що на момент закриття виконавчого провадження №56038853 була переплата по виплаті аліментів ОСОБА_1 в розмірі 3275,92 грн.;

до якого суду та на який саме банківський рахунок необхідно в дохід держави сплатити йому судові витрати у розмірі 120,78 грн.;

згідно якої правової позицію (закону) пеня за аліментами перераховується не безпосередньо дорослій особі ОСОБА_4 , якій вона належить, а іншій людині - ОСОБА_2 , не запитавши навіть про це ОСОБА_4 ;

які міри були застосовані апеляційним судом при отриманні інформації від нього 25 січня 2021 року щодо підміни конверту, в якому нібито позивач отримала від Дніпровського районного суду міста Києва оскаржуване рішення, що дозволило останній протиправно отримати від апеляційного суду рішення про поновлення строку на апеляційне оскарження та чому не розглядались його клопотання з цього важливого приводу.

В обґрунтування заяви посилався на те, що зміст резолютивної частини постанови є для нього незрозумілим та буде незрозумілим для осіб, які можливо будуть здійснювати його примусове виконання, адже в нього в кінці виплати аліментів та закриття виконавчого провадження №56038853 була переплата по виплаті аліментів в сумі 3275,92 грн., що також встановлено та підтверджено апеляційним судом. Однак, при складанні резолютивної частини постанови вказана переплата не врахована судом, що є незрозумілим для нього та осіб, які можливо будуть здійснювати його примусове виконання.

Вказував, що в резолютивній частині постанови не уточнено до якого суду та на який саме банківський рахунок необхідно сплатити судовий збір, що теж може викликати складнощі.

Зазначав, що станом на дату прийняття рішення дитина ОСОБА_4 вже стала повнолітньою, таким чином вже не є дитиною згідно з ст.179 СК України.

Посилався на те, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а тому в ньогоє впевненість, що сплачена пеня не дійде до дитини.

Вказував, що в відзиві на апеляційну скаргу від 25 січня 2021 року ним було доведено до відому суду інформацію, що позивач в клопотанні на поновлення строку на апеляційне оскарження, в знак підтвердження отримання оскаржуваного рішення саме 03 грудня 2020 року, навмисно підмінила конверт в якому нібито отримала від Дніпровського районного суду міста Києва оскаржуване рішення (надавши копію конверту від виконавчої служби, без вказівки адреси відправника, в поганій якості, що не може слугувати належним та допустимим доказом) та трекінг відправлення №847 з сайту AT«Укрпошта», що не відповідає відправленню Дніпровського районного суду міста Києва.

Зазначав, що в зв`язку із цим, він просив суд з`ясувати це принципове для Закону питання, однак в постанові жодної згадки про це не має.

19 квітня 2021 року від ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду надійшла додаткова заява про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, в якій відповідач просив роз`яснити на який саме банківського рахунку ІВАN позивача йому потрібно перерахувати кошти пені за постановою від 11 березня 2021 року в справі №755/10218/20.

В обґрунтування заяви вказував на те, що згідно резолютивної частини постанови він позбавлений можливості добровільно виконати рішення адже йому не відомі банківські реквізити для оплати коштів стягувачу.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Оскільки постанова Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року була винесена в порядку письмового провадження, а тому і розгляд заяв про роз`яснення судового рішення здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяв, колегія суддів дійшла висновку, що заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Згідно з ч.1 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В силу зазначеної норми процесуального права роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Отже, роз'яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта.

Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш зрозумілій формі. Необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень, судові рішення є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, в ній чітко зазначені мотиви прийняття постанови, визначено грошову суму, яка підлягає стягненню з відповідача та особу, на користь якої підлягає стягненню вказана сума.

Вимоги заяв ОСОБА_1 про роз`яснення постанови від 11 березня 2021 року фактично зводяться до роз`яснення мотивів її прийняття, стосуються порядку його виконання та вирішення судом питання поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, тому не можуть вирішуватись відповідно до ст.271 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Колегія суддів вважає, що резолютивна частина постанова Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 рокує зрозумілою, не містить протиріч та в ній чітко зазначено, яка сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 та на користь кого.

Наведені в заявах обставини не свідчать про незрозумілість постанови апеляційного суду, а зводяться до оцінки правильності висновків прийнятого судового рішення, проте інститут роз`яснення судового рішення не передбачає таку перевірку.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення заяв відповідача про роз`яснення судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 271 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: