Справа №524/1289/19
Провадження №2/524/21/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Василь Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2000 року по день фактичної реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю: земельної ділянки площею 0,0618 га кадастровий номер :07:001:0207 та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , легкового автомобіля марки «FIAT» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 р.в. та коштів в сумі 100000 грн, які знаходяться на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з січня 2000 року вона почала проживати однією сім`єю із ОСОБА_6 , як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Офіційно шлюб був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання вона та ОСОБА_6 спільними зусиллями та за спільні кошти збудували будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за час спільного проживання у спільну власність було набуто земельну ділянку площею 0,0618 га кадастровий номер :07:001:0207, легковий автомобіль марки «FIAT» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 р.в. та оформлено депозит на суму 100000 грн. Вважає, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності і вона має право на Ѕ його частину.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідачі проти задоволення позову заперечували. Вказали, що ОСОБА_1 не могла проживати разом із ОСОБА_6 , оскільки у вказаний період( січень-серпень 2000 року) в будинку АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 /дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 /. Просили врахувати, що у поданих позивачем квитанціях відсутні відомості про покупця та адреса отримувача, що на думку відповідачів, свідчить про те, що факт проведення реконструкції будинку позивачем не доведено. Зазначили, що всі поліпшення були проведені саме за час проживання в будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні відповідач, ОСОБА_3 , та її представник проти задоволення позову заперечували.

Відповідач, ОСОБА_5 , надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

23 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів та про виклик свідків.

21.12.2019 судом закрито підготовче провадження.

28.04.2021 судом закрито провадження в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки, житлового будинку, грошових коштів та транспортного засобу у зв`язку з відмовою позивача від позову.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

18.12.2015 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: кошти, розміщені в банківських установах; будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0618 га кадастровий номер :07:001:0207; легковий автомобіль марки «FIAT SCUDO», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 р.в., номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_4

Заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 подали дружина померлого, ОСОБА_1 та дочка, ОСОБА_3 .. Спадкоємці першої черги, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , відмовились від прийняття спадщини на користь доньки померлого - ОСОБА_3 ..

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно із ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу(ст.74 СК України)

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23,30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, що містяться в постанові від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК України (в редакції 1963 року) може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі безвісти на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах РАЦС. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Цивільний процесуальний кодекс в редакції 2004 року, п. 5 ст. 256 якого передбачено розгляд судом справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, вступив в законну силу лише з 01.09.2005.

Згідно з ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу є шлюб.

За положеннями ч.1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до п.1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного Кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов`язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положеннями ч.1 ст.74 цього Кодексу.

За таких обставин, суд відзначає, що встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визначення майна набутого за цей період спільною сумісною власністю можливе лише з 01.01.2004.

Так, на підтвердження своїх вимог позивачем було заявлено клопотання про допит свідків. Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 2000 року.

Допитані в судовому засіданні за клопотання відповідача свідки ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 2000 року заперечували. Вказали, що у вказаний період в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 разом із батьками та братом.

Натомість допитаний за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_21 вказала, що з 2001 року ОСОБА_3 в будинку не проживала та у ньому проживав ОСОБА_6 з іншою жінкою.

На переконання суду, показання допитаних заклопотанням позивача свідків щодо спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу узгоджуються із наданими суду фотознімками.

В свою чергу, показання свідків ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 з іншими доказами, наявними в матеріалах справи не узгоджуються.

У зв`язку із викладеним, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , та ОСОБА_1 , без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 до 17.12.2015 включно.

Приймаючи до уваги те, що за час спільного проживання за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на: 1) земельну ділянку площею 0,0618 га кадастровий номер :07:001:0207, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку(а.с.21), 2) легковий автомобіль марки «FIAT SCUDO», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 р.в., номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , а також укладено договір щодо оформлення депозитного рахунку на суму 100000 грн, що підтверджується копією договору(а.с.27) та з огляду на те, що відповідачами не було спростовано презумпцію спільності майна подружжя, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині визнання вказаного майна спільною сумісною власністю.

Щодо вимог позивача про визнання будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вказаний будинок було набуто померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі договору міни від 13.04.2001, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б., договору купівлі-продажу, укладеного 16.09.1998 та договору дарування частини будинку від 29.07.2008.

Вимоги позивача в цій частині обґрунтовані тим, що внаслідок спільних затрат, як грошових, так і трудових, будинок істотно збільшився у своїй вартості.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року по справі № 214/6174/15-ц(Провадження № 14-114цс20) зазначено: «… першою умовою виправданості втручання у права, гарантовані статтею першою Протоколу №1 до Конвенції є те, що воно має бути передбачене законом.

У статті 62 СК України таке втручання у право особистої приватної власності передбачено. У цій статті вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника.

Тому у самому законі, статті 62 СК України передбачені умови, за яких таке втручання у право власності буде не лише законним, але і необхідним з точки зору забезпечення інтересів іншого, не власника, з подружжя та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу.»

На підтвердження своїх вимог позивачем було надано суду копії документів, що підтверджують придбання будівельних матеріалів(рахунки-фактури, товарні чеки, видаткові накладні, договір-замовлення, ордера)

Також, позивачем звернуто увагу на те, що відповідно до змісту договору купівлі-продажу будинку від 16.09.1998 житлова площа будинку літ.А, а, а1,а2 становить 42,2 кв.м. та загальна 59,6 кв.м, а відповідно до відомостей з технічного паспорту на будинок, виготовленого станом на 25.04.2008 житлова площа будинку літ.А, а, а1,а2 становить 43,9 кв.м. та загальна 85,5 кв.м.

Крім того, докладання спільних трудових зусиль ОСОБА_1 підтвердили в судовому засіданні свідки.

Пояснення свідків,допитаних за клопотанням відповідача щодо проведення поліпшень в будинку в 2000 році за час спільного проживання в ньому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 будь-якими іншими доказами не підтверджується.

Суд враховує посилання представника відповідача на те, що подані позивачем документи щодо придбання будівельних матеріалів не містять відомостей про отримувача та платника, однак на переконання суду, в системному зв`язку із іншими доказами, які містяться в матеріалах справи вони підтверджують проведення ремонтних робіт в будинку, внаслідок яких майно, що належало померлому ОСОБА_6 збільшилось у свої вартості.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що вартість будинку була збільшена, про що свідчить висновок експерта та відомості про вартість об`єкта в договорах купівлі-продажу та міни та з огляду на те, що подані позивачем документи підтверджують проведення реконструкції будинку, внаслідок чого збільшилась його вартість, вимоги позивача в частині визнання будинку спільною сумісною власністю також, на переконання суду, є обґрунтованими.

Разом із тим, суд вважає, що оскільки відповідач, ОСОБА_5 , відмовилась від прийняття спадщини, остання не є належним відповідачем. У зв`язку із цим, вимог позивача до вказаного відповідача задоволенню не підлягають.

Відтак, суд частково задовольняє позов ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача, ОСОБА_3 , на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 до 17.12.2015 включно.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

-земельну ділянку площею 0,0618 га кадастровий номер :07:001:0207

-житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-легковий автомобіль марки «FIAT SCUDO», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 р.в., номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_4 .

-кошти в сумі 100000 грн, які знаходяться на рахунку НОМЕР_6 , відкритому 14.06.2017 в АТ КБ «Приватбанк».

В іній частині вимог - відмовити.

В задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

повне судове рішення складено 07.05.2021

Суддя Д.Д.Андрієць