Справа №461/2483/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Степанюк Ю.

представника відповідача (відеоконф.) Моргунової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17092,09 грн., 2102 грн. судового збору та 2100 грн. витрат на професійну правничку допомогу

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 01.10.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z75.00410.004385487. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 12500 грн. зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 21.12.2019 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 25.02.2020 р. становить 17092,09 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому 25.02.2020 р. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.12.2020 р. у справі відкрито провадження.

Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позову, оскільки розмір заборгованості є необґрунтованим, неправомірним та не доведеним позивачем.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 01.10.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z75.00410.004385487. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 12500 грн. зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.

Як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 здійснила 21.12.2019 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки розрахунку заборгованості, яку суд приймає до уваги, у відповідача станом на 25.02.2020 року виникла заборгованість у сумі 17092,09 грн., що складається з 7345,85 грн. основного боргу, 3457,86 грн. прострочений борг, 906,34 грн. прострочених процентів, 70,5 грн. строкових процентів, 361,25 грн. нарахованої плати за обслуговування кредиту, 3810,31 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту, 1139,982 грн. пені.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Доводи представника відповідача не знаходять свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки пунктом 1.1. Кредитного договору №Z75.00410.004385487 від 01.10.2018 Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 12 500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості згідно з умовами цього Договору.

У пункті 1.10 Кредитного договору визначено, що обслуговування кредиту включає в себе:

-надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

-надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;

-опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Тобто даним кредитним договором чітко вказано види послуг, за які відповідачу встановлено плату за обслуговування кредиту. Всі ці послуги полягають у передачі Боржниці відповідної інформації в порядку та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Крім цього, частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Дана норма є диспозитивною і застосуванню такого права передує наявність волевиявлення позичальниці у вигляді вимоги про безоплатне одержання інформації; передбачає право на безоплатне одержання інформації позичальником не більше одного разу в місяць; встановлює, що позичальник застосовує таке право виключно при умові виставлення Кредитодавцю відповідної вимоги; вимога про безоплатне надання інформації пред`являється в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором.

Відповідно до пункту 3.2.1. Кредитного договору позичальник має право одержувати через Банк інформацію про заборгованість за цим Договором. Пунктом 3.2.4. Кредитного договору передбачено право Позичальника не частіше одного разу на місяць вимагати у Банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом.

Відповідно до пункту 5.8. Кредитного договору всі повідомлення Сторін за цим Договором вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін.

Таким чином, укладаючи кредитний договір Сторони врахували встановлене законодавцем право Відповідача на безоплатне одержання інформації, яка визначена ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Так, плата за обслуговування кредиту (отримання відповідної інформації) є оплатною послугою в розумінні Кредитного договору, за виключенням випадків, коли Позичальник використовує право отримання інформації, передбачене пунктом 3.2.4. Кредитного договору. Відтак, встановлення плати за обслуговування кредиту у цьому випадку не є порушенням норм чинного в Україні законодавства, та повинна стягуватись із ОСОБА_2 на користь Кредитора в повному обсязі.

Предметом розгляду даної справи являється стягнення заборгованості з відповідача на підставі Кредитного договору, а не визнання його недійним або несправедливим загалом чи в окремій частині. Доводи представника відповідачка щодо несправедливості умов Кредитного договору у частині встановлення плати за обслуговування кредиту не стосується предмету позову, а тому не беруться судом до уваги.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.Такої ж позиції притримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц. З огляду на те, що дійсність Кредитного договору, щодо якого ініціюється стягнення заборгованості у справі, не спростована відповідачем у встановленому чинним в Україні законодавством порядку, зазначений Кредитний договір станом на день подання до суду цього документу, вважається дійсним. Відповідно стягнення заборгованості на його підставі є обґрунтованою та цілком законною вимогою AT «Ідея Банк».

Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи, які повідомлені на надані ним Банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності, кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився із тарифами Банку і згоден з ними, належний йому примірник оригіналу даного Договору йому вручено Банком при підписанні даного Договору; умови даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Тобто, укладаючи кредитний договір, відповідачка визнала усі без виключень пункти договору справедливими та такими, які слід неухильно виконувати.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5. Кредитного договору нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняються після повного погашення кредиту а також у інших випадках, передбачених цим Договором.

Відповідно до умов пункту 2.6. Кредитного договору сторони узгодили, що у разі вимоги Банку про дострокове повернення кредиту: термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та Банк вправі, але не зобов`язаний нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного погашення Кредиту; Позичальник зобов`язаний повернути заборгованість за Договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані Банку збитки.

Таким чином, сторонами у Кредитному договорі погоджено, що позивач до моменту повного виконання відповідачем перед Кредитором грошових зобов`язань має право нараховувати та вимагати сплати процентів за користування кредитними коштами. На момент звернення AT «Ідея Банк» до суду заборгованість ОСОБА_1 залишалась непогашеною. Відтак, у позивача були всі правові підстави для донарахування та включення в суму заборгованості строкових та прострочених процентів за період з 14.01.2020 по 25.02.2020.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2102 грн.

Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України.

В матеріалах справи наявний акт приймання передачі наданих послуг від 01.01.2019 р. та витяг з додатку до цього акту від 03.03.2020 р., відповідно до яких адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику ОСОБА_1 , надання консультації та узгодження правової позиції 500 грн., складання позову до ОСОБА_1 на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника ОСОБА_1 на суму 800,00 грн., загальна сума 2100 грн. Оплата послуг підтверджується випискою по особовим рахункам, сформованою 11.03.2020 р. Вказане підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2100 грн.

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 17092,09.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) витрати на оплату судового збору у розмірі 2102 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) витрати на професійну правничку допомогу у розмірі 2100 грн.

Повний текст судового рішення складений 12.05.2021 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко