ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року

м.Суми

Справа №577/1632/19

Номер провадження 22-ц/816/670/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коломійця Дмитра Миколайовича

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року в складі судді Буток Т.А., ухвалене в м. Конотоп,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 04 серпня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладення договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 17 березня 2019 року заборгованість відповідача становить 11540 грн 73 коп., яка складається із: 0,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 587 грн 78 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 7277 грн 20 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2650 грн 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 525 грн 75 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11540 грн 73 коп.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2016 року станом на 17 березня 2019 року в розмірі 11540 грн 73 коп., а також 1921 грн 00 коп. судового збору, а загалом 13461 грн 73 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць Д.М., не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та штрафами та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог банку відмовити, а також змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що з тексту наявної в матеріалах справи анкети-заяви від 04 серпня 2016 року, яка була підписана відповідачем, не вбачається, що між сторонами було погоджено можливість стягнення відповідних штрафних санкцій.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими банком витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, штрафних санкцій.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 * 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7).

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 8, 9-23).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 березня 2019 року становить 11540 грн 73 коп., з яких: 0,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 587 грн 78 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 7277 грн 20 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2650 грн 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 525 грн 75 коп - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена сума підлягає стягненню.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України ).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України , обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та штрафами з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду з даним позовом на підтвердження своїх вимог посилається, зокрема, на копію анкети-заяви позичальника від 04 серпня 2016 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг , як частину укладеного між сторонами кредитного договору.

Місцевий суд також посилається на вказані вище документи, як належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору, погодження сторонами всіх його істотних умов, наявності заборгованості за укладеним кредитним договором.

Проте з тексту наявної в матеріалах справи анкети-заяви від 04 серпня 2016 року, яка була підписана відповідачем, не вбачається, що між сторонами було погоджено можливість стягнення відповідних штрафних санкцій.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими банком витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, штрафних санкцій.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отже, враховуючи, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 серпня 2016 року, шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, штрафів.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки фактично отримані та використані кошти не були повернуті позичальником, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 587 грн 78 коп., проте суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та штрафами, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею та штрафами. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін. Отже, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Коломійця Д.М. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 97 грн 78 коп. та при задоволенні апеляційної скарги з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2737 грн 42 коп.

Крім того, за надання ОСОБА_1 правничої допомоги в апеляційному суді адвокатом Коломійцем Д.М., за яку відповідачем було сплачено 7000 грн (а.с. 74-80), апеляційний суд, враховуючи співмірність таких витрат ОСОБА_1 зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає, що дана така допомога відповідає 3000 грн., яка і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коломійця Дмитра Миколайовича задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2019 року в частині стягнення пені за прострочене зобов`язання в сумі 7277 грн 20 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі 2650 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 525 грн 75 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею та штрафами.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 97 грн 78 коп., змінивши рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2737 грн 42 коп.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК на користь ОСОБА_1 3000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук