Номер провадження: 22-з/813/156/21
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Заїкіна А.П., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків,

встановив:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків.

07.05.2021 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід колегії суддів у складі головуючого судді - Ващенко Л.Г., суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я..

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що в ухвалі суду апеляційної інстанції від 05.04.2021 року про відкриття апеляційного провадження допущено грубу помилку, а саме - суд в ухвалі від 05.04.2021 року зазначив, що позивачка надала копії апеляційної скарги, що не відповідає дійсності, чим порушено конституційні і процесуальні права позивачки, а дії суду не відповідають ЦПК України. Ухвала суду від 05.04.2021 року оскарженню не підлягає, що позбавило позивачку права на процесуальні дії, касаційне оскарження ухвали суду від 05.04.2021 року. Виправлення помилки, яка не може бути визнана «опискою» в сенсі ЦПК України, шляхом усунення неправдивого твердження суду щодо дій позивачки в ухвалі суду від 30.04.2021 року, зазначення в ухвалі суду від 05.04.2021 року факту надання позивачкою копії апеляційної скарги, що відповідає дійсності. Такими діями Одеський апеляційний суд порушив права позивачки на справедливий суд, що викликає сумніви щодо можливості реалізувати нею конституційні та процесуальні права.

Обґрунтовані припущення про приховану упередженість суду щодо позивачки, безпідставна спроба позбавлення позивачки власності у вигляді судового збору, про звільнення від якого вона неодноразово просила і яке на мало позитивного наслідку, наявність прихованих мотивів щодо вчинення помилок в ухвалах, які не підлягають оскарженню, однак є такими, що порушують права позивачки, викликають у позивачки недовіру до суду. Крім того, її заяви не розглянуті у повному обсязі, що також свідчить про неповагу до позивачки (а. с. 44).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року заявлений ОСОБА_1 відвід був визнаний необґрунтованим. Справа передана до канцелярії апеляційного суду з метою визначення судді для вирішення питання про відвід (а. с. 45).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 року, здійсненого в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, визначено суддю Заїкіна А.П. для вирішення питання про відвід колегії суддів в складі головуючого судді - Ващенко Л.Г., суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я..

Матеріали цивільної справи були отримані суддею Заїкіним А.П. 13.05.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши мотиви заявленого відводу, вважаю, що заявлений відвід не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За ч. 7 вказаної статті питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Згідно з ч. 8 цієї статті суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 29.12.2020 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року залишено без руху та витребувано з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 522/21671/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків.

26 січня 2021 року матеріали цивільної справи № 522/21671/20 за позовом ОСОБА_1 надійшли до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору, надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, визначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість судового рішення, викладення апеляційної скарги розбірливим почерком для того, щоб суд та інші учасники справи мали можливість належним чином сприйняти інформацію, викладену у скарзі.

15.02.2021 року ОСОБА_1 подала заяву в одному примірнику, яка викладена нерозбірливим почерком, що позбавляє апеляційний суд та інших учасників справи можливості належним чином сприйняти інформацію, викладену у заяві. Просить звільнити від сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2021 рокуапеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору, надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, визначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість судового рішення, викладення апеляційної скарги розбірливим почерком, щоб суд та інші учасники справи мали можливість належним чином сприймати інформацію, викладену у скарзі.

11.03.2021 року ОСОБА_1 подала заяву, яка викладена нерозбірливим почерком, що позбавляє апеляційний суд та інших учасників справи можливості належним чином сприйняти інформацію, викладену у заяві.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору, надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, визначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість судового рішення, викладення апеляційної скарги розбірливим почерком, щоб суд та інші учасники справи мали можливість належним чином сприймати інформацію, викладену у скарзі.

31.03.2021 року ОСОБА_1 подала заяву, якій просила поновити строк на апеляційне оскарження та зазначила, що копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 29.12.2020 року отримала лише 06.01.2021 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. В клопотанні про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 зазначила, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2021 року виправлено описку в ухвалі Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року та виключено з описової частини ухвали абзаци наступного змісту: «До апеляційної скарги додані копії апеляційної скарги із додатками відповідно до кількості учасників справи.», «Станом на час вирішення питання про відкриття провадження відсутні перешкоди для його відкриття».

Згідно діючого процесуального законодавства, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім», в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на викладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Необхідно звернути увагу на те, що заявник ОСОБА_1 заявила відвід суддям Ващенко Л.Г., Вадовській Л.М., Колеснікову Г.Я. з підстав незгоди із процесуальними діями суддів.

У розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Отже, заява не містить визначених законом підстав для відводу суддів. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями суддів. Жодними доказами не підтверджуються існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів. Тому, вказані у заяві доводи не є підставами для задоволення відводу.

Інших підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я. за матеріалами справи не виявлено.

Таким чином, оскільки заявник не надав доказів на підтвердження доводів заяви, які б свідчили про наявність об`єктивних, дійсних обставин, що викликало б сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, посилання заявника не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, зводяться до припущень та є безпідставними, вважаю необхідним відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я..

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 381 ЦПК України Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М. і Колеснікова Г.Я. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А. П. Заїкін