Справа № 202/5067/19
Провадження № 2/202/103/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.

представника позивачів - ОСОБА_1

представника відповідача - Мондрич А.Є. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» про зобов`язання провести розрахунок при звільненні, видати трудову книжку та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,-

І. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача.

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, за результатами розгляду якого просили суд зобов`язати відповідача видати належним чином оформлені трудові книжки та провести розрахунок, який мав бути проведений при звільненні, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 23.04.2019 по день видачі трудової книжки. Заявлені вимоги були обґрунтовані тим, що відповідачем не було видано у день звільнення позивачів - 23.04.2019 трудових книжок, не було проведено повний розрахунок при звільненні.

Заперечуючи повністю проти заявлених вимог представник відповідача зазначив, що позивачі були відсутні на роботі у день звільнення, письмової згоди на направлення їм поштою трудових книжок не надавали/не направляли, за відповідним розрахунком, що підлягає виплаті при звільненні, не з`явились. Після ознайомлення із матеріалами даної справи, в тому числі, з письмовою вимогою та згодою на відправлення трудових книжок, відповідачем було відправлено трудові книжки позивачам.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

26.07.2019 цивільну справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

02.12.2019 зі сторони відповідача надано відзив на позовну заяву.

29.01.2020 представником позивачів подано відповідь на відзив.

23.06.2020 зі сторони відповідача надано заперечення на відповідь на відзив.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення сторін, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

16.04.2021 ухвалено рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до наказу відповідача № 23/04-19 від 23.04.2019, звільнено з 23.04.2019 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до вказаного наказу, позивачі мали отримати компенсацію за невикористану щорічну відпустку.

23.04.2019 працівниками відповідача було складено акт про відсутність працівників на роботі. За змістом вказаного документу встановлено, що директором відповідача 23.04.2019 було прийнято того ж дня від позивачів заяви про звільнення та попереджено про необхідність з`явитись в кінці робочого дня в бухгалтерію для ознайомлення з наказами про звільнення, отримання трудових книжок та проведення остаточного розрахунку. Однак працівники (позивачі) покинули підприємство, в кінці робочого дня не повернулись, до роботи не приступили.

18.06.2019 представником позивачів на юридичну адресу відповідача був направлений адвокатський запит за яким останній просив надати копії наказів про звільнення позивачів, проведення повного розрахунку, який мав бути здійснений при звільненні позивачів та видати позивачам трудові книжки з відповідними записами.

02.07.2019 відповідачем на адресу позивачів було направлено повідомлення про необхідність з`явитись до ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 143 для отримання повного розрахунку при звільненні та оригіналів трудових книжок.

15.07.2019 позивачами було направлено письмові запити та прохання направити їм трудові книжки та накази про звільнення, надано згоду на поштове пересилання трудових книжок. Вказані листи були направлені на адресу згідно листа відповідача направленого 02.07.2019 - за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 143 та юридичною адресою: м. Дніпро, вул. Артільна, 2, індекс 49081 (адреса зазначена у шапці документів відповідача).

18.11.2019 відповідачем на адресу позивачів були направлені оригінали трудових книжок.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1ст.1Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до пунктів 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно із пунктами 2.4, 4.1, 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей деньнадсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

В той же час, в порушення вказаного вище припису, відповідачем було направлено відповідне повідомлення лише 02.07.2019 на адресу позивачів про необхідність з`явитись до ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського, 143 для отримання повного розрахунку при звільненні та оригіналів трудових книжок.

Таким чином, зі сторони відповідача мало місце затримка видачі трудових книжок, через відсутність належного (вчасного) повідомлення позивачів щодо отримання трудових книжок та здійснення повного розрахунку.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідне повідомлення відповідача мало місце лише після звернення представника позивача з вимогою про видачу трудових книжок та проведення повного розрахунку.

Посилання представника відповідача, на не отримання відповідної кореспонденції від позивачів з заявленими вище вимогами судом до уваги не береться з огляду на встановлення судом обставин щодо направлення останніми письмових звернень на фактичну та юридичну адресу відповідача, що є належним повідомленням юридичної особи.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Суд звертає увагу, що відповідач, враховуючи відповідні повідомлення направлені на адресу позивачів, свого обов`язку щодо здійснення розрахунку з позивачами не заперечує, при цьому суд вважає, що відповідач не був позбавлений права перерахувати відповідні суми на рахунки позивачів, однак вказаних дій не вчинив (няє), тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем законодавства в частині здійснення розрахунку при звільненні, а тому вважає, що вимога позивачів про зобов`язання відповідача провести відповідні розрахунки при звільненні підлягає задоволенню. Тоді як вимога щодо зобов`язання відповідача видати трудові книжки задоволенню не підлягає з огляду на отримання позивачами своїх трудових книжок під час розгляду даної справи.

Окрім того, частина 5 ст. 235 КЗпП України передбачає, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що затримка з видачі трудових книжок мала місце з 23.04.2019 (день звільнення) по 18.11.2019 (день направлення відповідачем трудових книжок) суд вважає, що вимога позивачів про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 23.04.2019 по 18.11.2019 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про доведеність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2, ) про зобов`язання провести розрахунок при звільненні, видати трудову книжку та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулузадовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2, ) провести повний розрахунок з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), який має бути здійснений при звільненні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2, )на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 )середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 23.04.2019 року по 19.11.2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСПОЛІН ПЛЮС» (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2, )на користь держави судовий збір у розмірі 2270 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2021 року.

Суддя Г.О. Кухтін