Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

13 травня 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/556/21

провадження № 2/246/143/21

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_2 , Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права користування житловим приміщенням та факту проживання у квартирі, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, про визнання дій службових осіб неправомірними при вирішенні питання про надання житлового приміщення, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним із подальшим скасуванням місця реєстрації особи, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, стягнення витрат та моральної шкоди,

встановив:

11.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з вказаною позовною заявою в якій просить:

1. визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 ;

2. встановити факт його проживання у квартирі АДРЕСА_1 ;

3. визнати протиправними дії головного спеціаліста відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області Беского Ігоря Степановича, які полягають у безпідставному знятті його з реєстрації;

4. зобов`язати ОСОБА_2 та Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області внести зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію його місця проживання;

5.визнати неправомірними (протиправними) дії керуючого справами виконкому Шаргородської міської ради восьмого скликання Кушніра Ігоря Петровича та заступника Шаргородського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Майданюка Анатолія Антоновича, які полягають у неправомірному наданні житлового приміщення ОСОБА_6 та видачу останньому ордеру на вселення у квартиру АДРЕСА_1 ;

6.визнати протиправним та скасувати п.1, п.2 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області №67 від 13.04.2021 «Про надання квартири та видачу ордера»;

7. визнати ордер №1 від 13.04.2021, виданий ОСОБА_6 недійсним із подальшим скасуванням місця реєстрації ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 ;

8. визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, яка допущена внаслідок протиправної бездіяльності спеціаліста першої категорії відділу правового та кадрового забезпечення ОСОБА_5 при розгляді його заяв від 18.10.2020,24.02.2021,10.03.2021;

9.зобов`язати виконавчий комітет Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області надати йому та його сім`ї рівнозначне благоустроєне жиле приміщення та видати ордер на вселення;

10.стягнути з виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області матеріальну шкоду в розмірі 26009 грн.;

11.стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень та витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України не дотримані.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, серед іншого…3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено ціни позову, хоча поставлені дві вимоги майнового характеру стягнення матеріальної та моральної шкоди та не обґрунтовано розрахунок сум, які просить стягнути позивач.

Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 04.08.2011 визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з положеннями ч. 1 та підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку подано фізичною особою становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання заяви про встановлення юридичного факту, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" передбачено, що з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць становить 2270 грн.

Як вбачається із позовної заяви, позовна заява містить дві вимоги майнового характеру (стягнення матеріальної і моральної шкоди), ставка по яких становить відповідно один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. при пред`явленні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26009 грн) та 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1500 грн. при заявленій моральній шкоді в 100000 грн); вісім вимог немайнового характеру, ставка судового збору по яких становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908 грн. за кожну вимогу (908 х 8 = 7264 грн) та заяву окремого провадження, ставка судового збору по якій становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 454 грн.

При подачі позовної заяви до суду судовий збір позивачем не сплачено.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У обґрунтування клопотання позивач посилається на скрутний матеріальний стан, а також те, що предметом спору є захист житлових прав, тому просить суд дотриматися положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та надати можливість реалізувати право на справедливий суд шляхом відстрочення сплати судового збору.

Вирішуючи заяву про відстрочення сплати судового збору позивачем ОСОБА_1 суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановлені у ст. 136 ЦПК України.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, і особи, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Тобто, основним у вирішенні питання про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору є встановлення майнового стану сторони, яка заявила відповідне клопотання. Дані обставини встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає заяву.

Долучена до матеріалів позовної заяви копія довідки серії 12ААБ №0-96905 про те, що позивач є інвалідом третьої групи, відповідно до якої інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.05.2021, і свідчить про те, що у 2020 році він отримував пенсію; копія заяви про звільнення з роботи від 07.05.2021, копія трудової книжки від 18.11.2020, в якій наявний запис від 18.11.2020 про призначення позивача на посаду консультанта Шаргородської державної нотаріальної контори, довідка про заробітну плату за листопад, грудень 2020 року не можуть бути належними та допустимими доказами підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для відстрочення сплати судового збору та свідчити про те, що позивач будучи працездатним, не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору.

У зв`язку з тим, що позивач не надав належних та достатніх доказів про суми свого річного доходу за попередній календарний рік, суддя позбавлений можливості встановити чи перевищує судовий збір п`ять відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2020) та вирішити питання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, а тому у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_2 , Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права користування житловим приміщенням та факту проживання у квартирі, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, про визнання дій службових осіб неправомірними при вирішенні питання про надання житлового приміщення, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним із подальшим скасуванням місця реєстрації особи, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, стягнення витрат та моральної шкоди - слід відмовити.

Відмова у відстроченні сплати судового збору не порушує положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд, оскільки не перешкоджає позивачу у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови відстрочення сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

Відповідно до ст.185 ч.1, ч.2 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 136, 175 - 177, 185 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати суми судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_2 , Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права користування житловим приміщенням та факту проживання у квартирі, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, про визнання дій службових осіб неправомірними при вирішенні питання про надання житлового приміщення, про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним із подальшим скасуванням місця реєстрації особи, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, стягнення витрат та моральної шкоди залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити позивача ОСОБА_1 , що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана 13.05.2021.

Суддя: Т.О. Соколовська