Справа № 346/504/21
Провадження № 2/346/677/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Лазановського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "СС ЛОУН", про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та ТОВ «СС ЛОУН» 15.03.2020 року укладено договір № 838101, відповідно до якого нею отримано кредит. Між ТОВ "СС ЛОУН" та ТОВ "ФІНФОРС" укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ФІНФОРС" отримало право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Позивач зазначає, що ТОВ «СС ЛОУН» надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте, нею даний договір не підписувався. Відповідачем не повідомлено письмово позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору, він скористався тим, що їй як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних при здійсненні правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, і позивач була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третьої частини шостої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між нею та відповідачем, є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору, при цьому в ньому не вказана ціна та сукупна вартість кредиту, їй не надано розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, у зв`язку з чим реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Позивач вважає, що відповідачем введено її в оману щодо істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом та їй не зазначено щодо непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання, при цьому повідомлено про значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилася на укладання договору. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Тому позивач просить визнати договір позики № 838101 від 15.03.2020 року, укладений між нею та ТОВ «СС ЛОУН», право вимоги за яким перейшло ТОВ "ФІНФОРС", недійсним.

Позивач в судове засідання не з"явилася, разом з позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі ( а.с.13).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику. 01.03.2021 року директор ТОВ «ФІНФОРС» Торгонський М.П. надіслав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та вказує, що відповідач та третя особа ТОВ «СС ЛОУН» є юридичними особами, фінансовими установами, про що отримані відповідні свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, мають ліцензію відповідно на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг та господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

15.03.2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 838101-А, на підставі Примірного кредитного договору, затвердженого наказом ТОВ «СС ЛОУН» №3101-1 від 31.01.2020 року, та Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених 05.03.2020 року наказом директором №0503-1. Кредитний договір та Правила розміщені у вільному доступі на офіційному веб-сайті третьої особи і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит має можливість безперешкодно ознайомитися з цими документами.

Згідно з п.2.6.1. кредитного договору сума кредиту 6 000,00 грн. Відповідно до п. 2.6.2 договору строк кредиту з 15.03.2020 по 13.04.2020 року включно, запланована дата повернення кредиту, згідно п.2.6.3. кредитного договору - 13.04.2020 року. Пунктом 2.6.4. договору встановлено, що за користування кредитом позивальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1, 65% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процента ставка за користування кредитом становить 602,25 %. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту.

14.04.2020 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ "СС ЛОУН" додаткову угоду № 1 до кредитного договору (про продовження строку дії договору), відповідно до якої строк користування кредитом продовжено з 15.04.2020 року по 15.04.2020 року, тобто на 1 день. У встановлений термін ОСОБА_1 свої зобов"язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала наступну угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв"язку з чим, керуючись п.5.7. кредитного договору, він вважається автопролонгованим, а строк користування кредитом - продовженим на умовах: в період автопролонгації діє підвищена процента ставка у розмірі 4 %, а строк автопролонгації та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати, наступної за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 20 календарних днів, тобто до 05.05.2020 року. У встановлений строк ОСОБА_1 не виконала свої зобов"язання з повернення кредиту в зв"язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Надалі, 20.05.2020 року, між відповідачем та третьою особою укладено договір факторингу № 40071779-5 про відступлення права грошової вимоги, згідно з яким, а також згідно з витягом з реєстру прав грошових вимог від 19.02.2021 року до договору факторингу третя особа відступила на користь відповідача право грошової вимоги за вказаним договором. Одночасно із відступлення права вимоги за договором, на електронну адресу позивача відправлено електронного листа про відступлення права вимоги, відповідно до умов договору факторингу. Позивач уклала з товариством електронний кредитний договір, який підписаний позивачем у відповідності до вимог ч. 6,8 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого отримала кредит в сумі 6 000 грн. на свою платіжну картку. Позивач ознайомилася з умовами Правил в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 11 вказаного Закону, до моменту підписання кредитного договору, про що свідчить поставлення нею відповідної відмітки в ІТС товариства, тобто вбачається, що позивач повністю ознайомлена з порядком підписання договору, про що свідчать виконані нею фактичні дії в ІТС, а також отримання та використання нею електронного підпису одноразового ідентифікатору. Без проходження процедури реєстрації в ІТС ТО «СС ЛОУН», без здійснення входу на його сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без верифікації кредитної картки позивача, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитний договір між нею та вказаним товариством не був би укладений.

Вся інформація щодо ціни, реальної річної процентної ставки, сукупної вартості кредиту була надана у чіткий, зрозумілий, однозначний спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством. Відповідач не вводив позивача в оману при здійсненні ним вибору та не примушував позивача до укладання кредитного договору та здійснення несвідомого вибору. До того ж, у випадку незгоди позивача з умовами кредитного договору вона мала право впродовж 14 днів з дня його укладення відмовитися від кредитного договору без пояснення причин, в тому числі, в разі отримання грошових коштів, однак, у встановлений строк не відмовилася від договору та не повернула кредит, допустивши прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за використання кредиту. Крім того, відповідно до довідки ТОВ «СС ЛОУН» від 19.02.2021 року позивачем неодноразово укладалися кредитні договори із третьою особою (03.07.2019 року на суму 2 000 грн., 08.08.2019 року - 5 000 грн., 17.12.2019 року - 5 000 грн., які погашені), в електронній формі з в використанням ІТС кредитодавця, що підтверджує обізнаність позивача з порядком укладення, формою та змістом таких договорів (а.с. 26-39). Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшло заяв про розгляд справи у його відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000108 від 23.12.2020 року, ТОВ «СС Лоун» є фінансовою установою, якому розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13.04.2017 року №1127 видано ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 53, 54).

Судом встановлено, що 15.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 838101-А, згідно якого ТОВ «СС Лоун» надало позичальнику кредит в сумі 6 000,00 грн. на строк з 15.03.2020 року по 13.04.2020 року включно, що підтверджується п.п. 2.1., 2.6.1., 2.6.2 та 2.6.3 зазначеного договору (а.с. 103-111).

Відповідно до п.2.2. кредитного договору, кредит видається в національній грошовій одиниці України - гривні, в безготівковій формі, шляхом перерахування суми кредиту на платіжну картку, вказану позичальником в заявці на отримання кредиту.

Згідно з п. 2.6.4 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,65 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процента ставка за користування кредитом становить 602,25 %. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно.

Пунктами 2.6.3, 2.6.5 кредитного договору передбачено, що запланована дата повернення кредиту 13.04.2020 року, загальна вартість кредиту становить 8 970,00 грн.

14.04.2020 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ "СС ЛОУН" додаткову угоду № 1 до кредитного договору (про продовження строку дії договору), відповідно до якої строк користування кредитом продовжено з 15.04.2020 року по 15.04.2020 року, тобто на 1 день, реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 655,86 % (а.с. 114,115).

Відповідно до угоди від 14.04.2020 року до кредитного договору №838101-А від 15.03.2020 року (авто пролонгація) ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» погодили умови угоди у випадку застосування авто пролонгації, строк авто пролонгації з 16.04.2020 року по 05.05.2020 року включно; за користування кредитом в період авто пролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 965,14 %, загальна вартість кредиту становить 13 770 грн. (а.с. 116, 117).

Надання кредиту здійснено за допомогою сервісу «LiqPay» АТ КБ «ПриватБанк», яке співпрацює з ТОВ « СС ЛОУН» на підставі договору № 3537 про надання послуг в системі «LiqPay» від 08.08.2019 року, шляхом перерахування коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами, а саме: витягом з реєстру виданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу «LiqPay» АТ КБ «ПриватБанк» згідно договору № 3537 від 08.08.2019 року; договором № 3537 про надання послуг в системі «LiqPay» від 08.08.2019 року; карткою рахунку № 376 за 15.03.2020 року - 15.02.2021 року; витягом з платіжної системи «LiqPay» щодо переказу коштів на платіжну картку; довідками АТ КБ «ПриватБанк» від 15.03.2020 року щодо успішно проведеної транзакції типу «верифікація» та фінансової операції по переказу коштів, одержувач - ОСОБА_1 (а.с. 118-128).

Кредитний договір укладено на підставі примірного кредитного договору та Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом директора ТОВ «СС Лоун» від 05.03.2020 року №053-1.

Кредитний договір та Правила розміщені у вільному доступі на офіційному Веб-сайті ТОВ «СС Лоун» з вільним доступом для невизначеного кола осіб, на якому міститься інформація про можливість отримання кредиту.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Так, матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пройшла реєстрацію в ІТС (Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства), з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилась з Правилами та іншою наданою на сайті відповідача інформацією.

Про це свідчить: надання позивачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів, номер телефону та ПІБ родича; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; завантаження своєї фотографії із розгорнутим паспортом громаднина України; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС товариства кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування) .

Своєю відміткою в ІТС товариства позивач підтвердила ознайомлення та прийняття Правил.

Зі змісту заявки-анкети вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує, що вона ознайомлена та приймає умови правил надання грошових коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», а також, що в повному обсязі отримала інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (а.с. 85-102). Більше того, без поставлення вищевказаних відміток позивач не зміг би завершити процес подачі кредитної заявки в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС Лоун».

Крім того пунктами 12.4, 12.5. підтверджується, що позичальник гарантує та підтверджує, що повністю ознайомився і погоджується з умовами договору, вони є зрозумілими й справедливими для нього, його волевиявлення є вільним, відповідає його внутрішній волі та він не перебуває під тиском й на момент укладення договору він не знаходиться під впливом тяжких обставин.

В процесі реєстрації в ІТС товариства позичальник також пройшла процедуру верифікації платіжної картки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 підписала кредитний договір № 838101-А, шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію».

Згідно з пунктом 5.3. Правил позичальник визнає, що всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є еквівалентом документа в письмовій формі, які підписані власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів.

Згідно з п. 5.4. сторони підтверджують, що даний електронний договір має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачено ч.13 ст.11 вищезазначеного закону.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У судовому засіданні встановлено, та підтверджено дослідженими доказами, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «СС Лоун» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, кредитні кошти перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з договором факторингу № від 20.05.2020 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» та товариством з обмеженою відповідальністю "СС Лоун", а також з витягом з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу, Додатків №3, 4, 5 до вказаного договору факторингу вбачається, що право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 838101-А відступлено ТОВ «ФІНФОРС» (а.с. 129-138).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ФК №968 від 19.12.2017 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ФІНФОРС» є фінансовою установою (а.с. 50).

Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 4666 від 28.12.2017 року ТОВ "ФІНФОРС" видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг факторингу (а.с. 51, 52).

20.05.2020 року на адресу ОСОБА_1 ТОВ «СС Лоун» направлено повідомлення про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором на загальну суму заборгованості ОСОБА_1 , яка станом на 20.05.2020 року складала 13 770 грн. Також в повідомленні зазначено, що всі подальші платежі необхідно буде здійснювати на користь ТОВ «ФІНФОРС» із зазначенням банківських реквізитів (а.с. 139, 140).

Відповідно до довідки ТОВ «СС ЛОУН» від 19.02.2021 року позивачем укладалися електронні кредитні договори із ТОВ «СС ЛОУН» (03.07.2019 року на суму 2 000 грн., 08.08.2019 року - 5 000 грн., 17.12.2019 року - 5 000 грн., які погашені (а.с.141)).

Таким чином, посилання позивача на те, що вона не підписувала кредитного договору від 15.03.2020 року, не отримувала його, та не була ознайомлена зі всіма істотними умовами договору, як на підстави визнання договору недійсним не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання вказаного кредитного договору недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ч. 1, 2 статті ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, то судовий збір відповідно компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 207, 634, 638, 1055, 1054 ЦК України ст.ст. 11, 12, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та, керуючись ст. ст.81, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС", третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "СС ЛОУН", про визнання недійсним кредитного договору (договору позики) № 838101-А від 15.03.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН», право вимоги за яким перешло до ТОВ «ФІНФОРС», відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Перерів Коломийського району Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС", адреса: 01042, м. Київ, Новопечерський провулок, 19/3, корпус 2, офіс 9, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "СС ЛОУН", адреса: 01024, м. Київ, вул.Басейна, 6, .

Повний текст рішення складено 17 травня 2021 року.

Суддя Яремин М. П.