Справа № 712/2п-1068/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Готри Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Міца О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Ярослав Васильович, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ухвалене 07 липня 2010 року головуючим суддею Івашкович І.І. у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

У серпні 2009 року АБ «Київська Русь» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначив, що 25.12.2007 року між АБ «Київська Русь» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №45/С, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 20 000 грн. строком на 36 місяців із сплатою 25 відсотків річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №29/П від 25.12.2007 року, відповідно до умов якого у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідач ОСОБА_2 , в порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання не виконував у частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування даним кредитом внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 03.08.2009 року становить 17 912,25 грн., яка складається з: 4 444,48 грн. - прострочений кредит, 9 444,36 грн. - сума кредитної заборгованості, яка стягується достроково, 2 067,49 грн. - прострочені відсотки, 516,87 грн. - штраф по простроченим відсоткам, 1 111,12 грн. - штраф по простроченому кредиту, 298,99 грн. - нараховані відсотки по кредиту (з 01.07.09 по 31.07.09), 28,94 грн. - нараховані відсотки по кредиту (з 01.08.09 по 03.08.09).

Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь АБ «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором №45/С від 25.12.2007 року у розмірі 17 912,25 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АБ «Київська Русь» в особі Ужгородського центрального відділення Львівської філії АБ «Київська Русь» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 912,25 грн., а також 209,12 грн. судових витрат.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного Закарпатської області від 16 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Я.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині стягнення з нього на користь АБ «Київська Русь» суму заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент ухвалення судом заочного рішення, договір поруки від 25.12.2007 був припинений відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення заочного рішення). Так, відповідно до п. 3.1 кредитного договору, 23.01.2009 ОСОБА_2 було направлено вимогу-претензію, якою змінено строк виконання зобов`язання із повернення кредиту в повному обсязі а також відсотки і штрафи. Вказану вимогу боржник отримав 31.01.2009 отже, у відповідності до п. 2.2. кредитного договору, кінцевий строк виконання ним зобов`язання настав 03.02.2009. Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2009, тобто більше ніж через 6 місяців після настання строку виконання зобов`язання позичальником. Наслідком пропущення такого строку є припинення дії договору поруки №29/П від 25.12.2007. Посилається також на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постановах №408/8040/12 від 13.06.2018 та №202/4494/16 від 31.10.2018 в яких зазначено, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно буди пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення боргу за основним зобов`язанням. Подання ж позову за межами шестимісячного строку з моменту настання строку погашення основного зобов`язання обумовлює припинення поруки. А тому, ОСОБА_1 вважає, що підстав для його солідарної відповідальності перед позивачем за виконання своїх обов`язків позичальником ОСОБА_2 , у нього немає.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 лютого 2021 здійснено залучення до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» як правонаступника ПАТ «Банк «Київська Русь» у зобов`язанні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не оскаржується, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 25.12.2007 року між АБ «Київська Русь» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №45/С, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 20 000 грн. строком на 36 місяців із сплатою 25 відсотків річних.

Додатковою угодою № 1 від 01.11.2008 до кредитного договору №45/С від 25.12.2007 року п.2.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: погашати отриманий кредит щомісячно, з 1-го по 20-те число відповідного місяця, згідно з графіком, визначеним у п.1.2 кредитного договору. Остаточне погашення кредиту здійснити не пізніше 25 грудня 2010 року.

У забезпечення виконання умов кредитного договору 25.12.2007 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №29/П.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель зобов`язується солідарно з боржником відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, за сплату відсотків, комісійної винагороди, штрафних санкцій та відшкодування збитків кредитору.

Позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 03.08.2009 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 становить 17 912,25 грн., яка складається з: 4 444,48 грн. - прострочений кредит, 9 444,36 грн. - сума кредитної заборгованості, яка стягується достроково, 2 067,49 грн. - прострочені відсотки, 516,87 грн. - штраф по простроченим відсоткам, 1 111,12 грн. - штраф по простроченому кредиту, 298,99 грн. - нараховані відсотки по кредиту (з 01.07.09 по 31.07.09), 28,94 грн. - нараховані відсотки по кредиту (з 01.08.09 по 03.08.09).

23.01.2009 позивачем направлено ОСОБА_2 вимогу-претензію №112 з вимогою достроково повернути суму кредиту за кредитним договором, сплатити проценти та штраф.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачів солідарно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав доведеним факт порушення майнових прав банку внаслідок невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим порукою ОСОБА_1 , а тому наступає солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем.

Однак колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині солідарної відповідальності відповідачів, з огляду на таке.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Однак, 23.01.2009 банк направив ОСОБА_2 вимогу-претензію за №112 з вимогою про дострокове повернення заборгованої суми кредиту за кредитним договором, і сплатити процентів та штрафу, а.с. 12.

Таким чином позивачем згідно п. 2.2. Кредитного договору змінено попередній строк (25.12.2010 року) виконання зобов`язання із повернення кредиту в повному обсязі з відсотками і штрафами на новий термін обов`язкового повернення кредиту в повному обсязі, що настане у триденний строк з дня отримання вимоги-претензії від 23.01.2009 року.

А звідси, судом першої інстанції залишено поза увагою дану обставину про те, що направивши 23.01.2009 вимогу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору.

Аналогічні висновки містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Ураховуючи те, що надісланням 23.01.2009 року вимоги-претензії ОСОБА_2 , АБ «Київська Русь» використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, яка залишилася несплаченою, що передбачено п.2.2. Кредитного договору, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання. А у суд з цим позовом до ОСОБА_1 , позивач звернувся лише 17 серпня 2009 року, тобто після спливу шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання у повному обсязі. За таких обставин договір поруки № 29/П від 25.12.2007 є припиненим, в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відтак, відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості у тому числі і з поручителя ОСОБА_1 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову суду про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 313,69 грн.

А звідси, керуючись приписами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Митровка Ярослав Васильович, задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2010 року скасувати в частині вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про солідарне стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

У задоволенні позовної вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про солідарне стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відмовити.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 313,69 грн., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 07 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: