1Справа № 335/1193/21 2/335/1269/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Жукової В.Е., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кукурудза Романа Орестовича, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кукурудза Р.О., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав, та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , 1937 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.05.2020, про що було зроблено актовий запис за №590.

Після себе батько залишив заповіт, який був посвідчений 31.01.2019 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь О.А. за р. №88. Зазначеним заповітом батько заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на день смерті.

11.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після батька. На підставі зазначеної заяви було заведено спадкову справу №43/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (номер у Спадковому реєстрі: 65947135, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60507237, виданим приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. 11.06.2020).

Крім ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 є ще одна спадкоємиця за законом - його мати - ОСОБА_2 , про що позивач повідомив нотаріуса у заяві про прийняття спадщини. Будучи непрацездатною за віком, мати має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Заявою від 11.06.2020 ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини за законом - обов`язкової частки, і до 13.11.2020 (граничний строк для прийняття спадщини після батька) не скористалась своїм правом на відкликання відмови від прийняття спадщини. Отже, на переконання позивача, він є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, котра відкрилась після смерті його батька.

До складу спадкового майна увійшли дві квартири, легковий автомобіль, а також грошові вклади у банках.

14.12.2020 нотаріус видала ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на квартиру АДРЕСА_2 (р. №3649); на грошові вклади в установах банків (р. №3650).

28.12.2020 позивач звернувся до нотаріуса Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_3 .

Проте у відповідь нотаріус Кукурудз Т.Ю. видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на Ѕ частку зазначеної квартири (р. №3760). Щодо решти Ѕ частки у праві власності на квартиру, нотаріус 28.12.2020 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №628/02-31.

У постанові нотаріус зазначила, що на підтвердження належності квартири спадкодавцеві, ОСОБА_1 надав такі документи: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.2001 за р. №2-1137, згідно з яким Ѕ частка у праві власності на квартиру належить спадкодавцеві ОСОБА_3 ; свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 30.09.1993, де власником Ѕ частки у праві власності на квартиру прописана ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 доводилась позивачеві бабусею (матір`ю померлого батька) і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради 07.04.1997). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60551520 від 15.06.2020 спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилась, а згідно з інформаційною довідкою №60551992 від 15.06.2020 заповітів ОСОБА_4 не складала.

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 21.07.2020 №04-07/3/10633, на день смерті ОСОБА_4 разом з нею був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який у той же час був і співвласником квартири, котрому згідно зі свідоцтвом про право власності належала інша Ѕ частка у праві власності на квартиру.

ОСОБА_5 доводився позивачеві дідом (батьком померлого батька) і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спорідненість батька позивача - ОСОБА_3 , з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як сина і батьків підтверджується його свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР 23.05.1952 р.

07.04.2001 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, за заявою батька позивача - ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину було заведено спадкову справу №264 спадкоємця ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , і видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (р. №2-1137) на автомобіль, Ѕ частину кватири АДРЕСА_3 та прості іменні акції ВАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ».

Саме на цю Ѕ частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 28.12.2020 р. нотаріусом Кукурудз Т.Ю. позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Позивач зазначає, що не зміг надати нотаріусу свідоцтво про шлюб діда і бабусі, оскільки його було втрачено. За його відсутності немає підтвердження шлюбу між його бабусею ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 і, відповідно, не підтверджується належність ОСОБА_5 до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті бабусі, адже до них, згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 р., належать діти, дружина і батьки померлого.

Нотаріусом у порядку надання правової допомоги був направлений запит щодо надання копії актового запису про укладення шлюбу до Міністерства юстиції РФ. Але згідно з наданою відповіддю вказаний актовий запис не знайдено.

Внаслідок цього у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказала, що факт перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлено. Як наслідок, не встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 (адже не доведено його належність до кола її спадкоємців за законом), тому видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 нотаріус не знайшла можливим. Саме це стало причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилась.

Також позивач зазначає, що на день відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) його бабуся ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті був зареєстрований його дід ОСОБА_5 , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 р. №04-07/3/10633.

В умовах, коли жодна особа не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , єдиною особою, яка могла прийняти спадщину після неї шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, був дідусь позивача - ОСОБА_5 , після смерті якого батько позивача прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Проте, за відсутності документа про їх шлюб залишилось відкритим питання про належність діда до кола спадкоємців бабусі.

Таким чином, для захисту свого права на спадкування після батька ОСОБА_3 Ѕ частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , що первісно належала бабусі ОСОБА_4 , яка а після її смерті була успадкована дідом ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а після його смерті перейшла в порядку спадкування до батька позивача, котрий також прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, позивач вважає за необхідне довести належність діда ОСОБА_5 до кола спадкоємців першої черги за законом після бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (як її чоловіка на день відкриття спадщини після неї).

Позивач зазначає, що шлюбні відносини його діда та бабусі підтверджуються наступними доказами.

Так, у свідоцтві про народження (повторне) батька ОСОБА_3 , виданому Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР (нині - Пермський край РФ) 23.05.1952, вказано, що батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Тобто, на дату народження батька позивача - ОСОБА_3 , дід і бабуся вже мали спільне прізвище, що свідчить про існування зареєстрованого шлюбу щонайменше станом на 1937 рік.

Згідно із довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633 та довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці №6 ДКП «ВРЕЖО №1», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом мешкали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.04.1973 по день смерті кожного з них.

Дід та бабуся вселились до квартири АДРЕСА_3 на підставі ордера №842 від 12.04.1973. Ордер був виданий дідові позивача - ОСОБА_5 , а у списку осіб, що вселяються за ордером з правом на жилу площу (зворотній бік ордера), вказано бабусю - ОСОБА_4 , і прямо зазначено, що вона є дружиною особи, якій видано ордер.

Ухвалою судді від 10.02.2021, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

23.03.2021 на виконання ухвали суду від 10.02.2021 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. надійшла копія спадкової справи №43/2020 після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.03.2021 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що викладені у позовній заяві обставини відповідають дійсності.

Так, як зазначено у відзиві, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, чоловік відповідачки - ОСОБА_3 , залишивши після себе заповіт, яким заповів позивачеві все своє майно. Хоча відповідач мала право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна особа, вона відмовилась від прийняття цієї обов`язкової частки, надавши нотаріусу відповідну заяву.

До складу спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_3 , проте нотаріус видала позивачеві свідоцтво про право на спадщину лише на Ѕ частину квартири і відмовила в оформленні права на другу її частину, яка первісно належала матері спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки нотаріусу не був наданий документ на підтвердження перебування ОСОБА_4 у шлюбі з батьком спадкодавця (дідом позивача) ОСОБА_5 , через що нотаріус не змогла встановити, чи належав ОСОБА_5 , який помер у 2000 році, до кола спадкоємців після ОСОБА_4 , яка померла у 1997 році (спадкова справа не заводилась).

Відповідач зазначає, що свідоцтво про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втрачено, проте її свекор та свекруха завжди жили разом, однією сім`єю та мали спільне прізвище. З 1973 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , яку отримали у порядку обміну, переїхавши з м. Миколаєва. Вони були зареєстровані у вказаній квартирі по день їх смерті. Єдиною причиною неможливості документального доведення того, що шлюб було зареєстровано є те, що точна дата і місце реєстрації шлюбу не відомі, хоча напевно відомо, що їх шлюб укладався на території РРФСР.

Таким чином, відповідач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, та погодилась з їх правовою оцінкою, наданою позивачем, а також визнала у повному обсязі заявлені у справі позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.03.2021, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кукурудза Романа Орестовича, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Від представника позивача адвоката Кукурудза Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з урахуванням поданого нею відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу судом не здійснювалося, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено що, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , яке видано Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.05.2020, актовий запис № 590.

За свого життя, 31.01.2019, ОСОБА_3 , склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. (реєстр. № 88), згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, ОСОБА_3 заповів позивачу у справі - ОСОБА_1 .

Позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 , яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

11.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 .

Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом 11.06.2020 за №112 та на підставі неї заведено спадкову справу №43/2020.

Іншим спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка у встановленому ст. 1273 ЦК України порядку, будучи обізнаною з положеннями ст. 1243 ЦК України, відповідно до якої вона, як непрацездатна за віком, має право на обов`язкову частку, відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3 на користь сина спадкодавця - ОСОБА_3 , позивача у справі, що підтверджується заявою № 113 від 11.06.2020, яка міститься у матеріалах спадкової справи.

Таким чином, позивач ОСОБА_7 після смерті батька ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем належного останньому майна, оскільки інший спадкоємець, дружина померлого, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь позивача.

28.12.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.2001 за р. №2-1137.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. від 28.12.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на іншу Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири стало те, що ОСОБА_1 не були надані всі документи, подання яких є необхідним для вчинення нотаріальної дії, зокрема, не надано безспірних доказів прийняття померлим ОСОБА_3 спадщини на Ѕ частину квартири.

Як зазначає позивач у справі, Ѕ частина квартири належала на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (його бабусі), спадкоємцем якої був ОСОБА_5 (його дідусь), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого був його син та батько позивача - ОСОБА_3 , який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , яке видано Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 30.09.1993, квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить громадянам: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Тобто, позивачу у справі видано свідоцтво про право власності на частину квартири, яка належала його померлому дідові - ОСОБА_5 , яку встановленому порядку успадкував батько позивача - ОСОБА_3 , та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_4 .

Як убачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради 07.04.1997, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пункту 1 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. За змістом пункту 4 вказаних положень, ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові правовідносини регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто до набрання чинності ЦК України, а тому в даному випадку за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР).

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60551520 від 15.06.2020 спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилась, а згідно з інформаційною довідкою №60551992 від 15.06.2020 заповітів ОСОБА_4 не складала.

Згідно із довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633, на день смерті ОСОБА_4 разом з нею був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_5 приходився чоловіком ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , яке видане Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР (нині - Пермський край РФ) 23.05.1952, де вказано, що батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633 та Житлово-експлуатаційної дільниці №6 ДКП «ВРЕЖО №1», згідно яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом мешкали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.04.1973 по день смерті кожного з них, ордером №842 від 12.04.1973, який видано ОСОБА_5 , у якому зазначено, право на вселення ОСОБА_4 , як дружини особи, якій видано ордер

Інші спадкоємці першої черги після померлої ОСОБА_4 , які би прийняли спадщину у встановленому ст. 549 ЦК УРСР порядку, відсутні.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі на час відкриття спадщини померлої ОСОБА_4 , тобто є спадкоємцем першої черги, і ОСОБА_5 прийняв спадщину у порядку, встановленому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном - Ѕ частиною квартири АДРЕСА_3 , так як був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем у квартирі, яка увійшла до складу спадщини. Разом із тим, своїх спадкових прав на частину вказаної квартири за свого життя ОСОБА_5 не оформив, свідоцтва про право на спадщину не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , який видано відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради 06.05.2000, актовий запис № 4425.

Спорідненість батька позивача, ОСОБА_3 , з ОСОБА_5 як сина і батька підтверджується його свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , яке видано Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР 23.05.1952.

07.04.2001 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 264 після смерті спадкоємця ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , і батькові позивача - ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (р. №2-1137 від 07.04.2001) на автомобіль марки М21251, 1980 року випуску, Ѕ частину кватири АДРЕСА_3 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 30.09.1993 р., та прості іменні акції ВАТ «Запорізький завод феросплавів».

Вказані обставини підтверджують той факт, що батько позивача - ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем після смерті свого батька - ОСОБА_5 , який у встановленому порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину.

Разом із тим, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, батько позивача - ОСОБА_3 не оформив своїх спадкових прав на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , яка фактично належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , оскільки останній успадкував цю частину квартири після смерті його дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька, оскільки його мати - ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини, та згідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , позивачу відмовлено у видачі свідоцтва з причини ненадання нотаріусу необхідних документів для здійснення нотаріальної дії, які, відповідно до Закону, вчиняються лише у безспірному порядку.

Судом встановлено, що реалізовуючи свої спадкові права позивач після смерті батька прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого батька ОСОБА_3 , внаслідок чого заведена спадкова справа № 43/2020.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання прав на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приймаючи до уваги доведеність факту прийняття позивачем спадщини після смерті його батька та неможливість у нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого був його син та батько позивача - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки його право на вказану частину спадщини не є безспірним, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявляв, а тому їх слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ).

Суддя К.В. Гашук