ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року

м.Суми

Справа №591/5406/20

Номер провадження 22-ц/816/739/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Самохіна Андрія Миколайовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року в складі судді Ніколаєнко О.О., присяжних Олійник І.М., Перехрестюк О.П., постановлену в м.

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із заявою у вересні 2020 року, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 недієздатною з дня встановлення діагнозу «Розлади психіки та поведінки зі зниженим інтелектом, стареча деменція», встановивши строк дії рішення два роки. Встановити над ОСОБА_2 опіку та призначити заявницю її опікуном.

Свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є її двоюрідною бабусею та рідною сестрою її бабусі. Вказує, що протягом 2014 - 2017 років ОСОБА_2 неодноразово перебувала за місцем фактичного місця проживання заявниці і їй надавалася необхідна на той час медична допомога. В квітні 2020 року після погіршення психічного стану ОСОБА_2 не впізнала її та інших членів родини. Зазначає, що вона звернулася до лікаря - психіатра Комунального некомерційного підприємства «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області з метою надання консультації ОСОБА_2 . За результатами огляду ОСОБА_2 було встановлено діагноз: «Розлади психіки та поведінки зі зниженим інтелектом, стареча деменція». Внаслідок психічної хвороби ОСОБА_2 не може чітко висловлювати свої думки, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не орієнтується в часі та просторі, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих. Вказує, що їй стало відомо, що ОСОБА_2 25.05.2020 року уклала договір довічного утримання, в якому зазначено, що документом, який підтверджує право власності ОСОБА_2 є свідоцтво про право власності на житло від 25.05.1993 року, оригінал якого знаходиться у заявниці, оскільки ОСОБА_2 передала їй вказане свідоцтво на зберігання. Разом з тим, нотаріусу було надано дублікат через втрату оригіналу вказаного свідоцтва. З огляду на викладене вважає, що вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

В грудні 2020 року від заявника надійшло клопотання про призначення по справі амбулаторної судово - психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 та примусове направлення останньої на її проведення.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 ухиляється від проходження судово - психіатричної експертизи, що була призначена по даній справі ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.09.2020 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року по справі призначено судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручено КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». На вирішення експертизи поставлено наступні питання: чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психічною хворобою або недоумством; якщо хворіє на психічне захворювання то з якого часу; чи може вона розуміти значення своїх дій та керувати ними; чи потребує вона встановлення опіки; чи може ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я з`явитися в судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи. Примусово направлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на судово - психіатричну експертизу.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами цивільної справи та поясненнями лікарів - психіатрів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується наявність даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_3 які є підставою для призначення судово - психіатричної експертизи. В зв`язку з ухиленням ОСОБА_3 від проходження експертизи, суд дійшов висновку про наявність обставин для направлення ОСОБА_3 на експертизу в примусовому порядку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_3 - адвокат Самохін А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, про відмову в задоволенні клопотання про призначення судово - психіатричної експертизи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_3 та заявниця були зареєстровані за однією адресою по АДРЕСА_1 . Проте фактично заявниця у вказаній квартирі не проживає майже 17 років, мешкає в АДРЕСА_3. Вказує, що заявниця відмовляється перереєструватися за фактичним місцем проживання через що у них з ОСОБА_3 виникають сварки. Зазначає, що заявниця суттєвої допомоги чи догляду ОСОБА_3 не надавали. Вказує, що ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_6 , договір довічного утримання, за умовами якого, передала у власність останній належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що на прохання ОСОБА_3 . ОСОБА_6 запросила лікаря - психіатра КНП «Сумська ЦРЛ» СРС СО ОСОБА_7 , яким було ОСОБА_3 встановлено діагноз - легкий когнітивний розлад органічного генезу F 07.8. Вказує, що ухвали Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/5406/20 про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду ОСОБА_3 не отримувала, а її існування дізналася випадково зі слів заявниці. Жодного доказу того, що ОСОБА_3 має розлади психіки чи поведінки або має психічне захворювання чи не усвідомлює значення своїх дій або не може керувати ними заявниця до суду не надала. Звертає увагу, що лікар - психіатр ОСОБА_4 знайомий з рідним братом заявниці. При цьому ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_5 не оглядали заявницю.

Від представника заявника до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання з апеляційною скаргою не погоджується. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що ОСОБА_3 є хворою людиною і її представник у апеляційний скарзі вказує про встановлення у неї діагнозу психічного захворювання: «легкий когнітивний розлад органічного ґенезу». Опитані судом лікарі-психіатри ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтвердили існування підстав для призначення судово-психіатричної експертизи, тому суд абсолютно правильно і обґрунтовано призначив дану експертизу.

Від органу опіки та піклування Виконавчого комітету Сумської міської ради пояснення з приводу апеляційної скарги до суду не надходили.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Самохін А.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Останній пояснив в суді, що за позовом ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_3 уклала договір довічного утримання, Зарічним районним судом м. Суми прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке за вказаним договором перейшло у її власність. Отже, заявниця переслідує мету визнати ОСОБА_3 недієздатною за результатами розгляду її заяви в порядку окремого провадження.

Заявник та її представник проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення. Заявниці пояснила, що вона зверталася до органу опіки та піклування Сумської міської ради для встановлення над ОСОБА_3 опіки.

Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що заява до суду надійшла 04.09.2020р. і відповідно до мотивів звернення до суду ОСОБА_1 , як близької родички, є визнання ОСОБА_3 недієздатною для встановлення над нею опіки і визнання її опікуном, притому, що матеріали справи не містять переконливих доказів достовірності споріднення між заявницею та ОСОБА_3 , якими можуть бути тільки свідоцтва про народження самої ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, яка приходиться заявниці бабусею.

За даними паспорта заявниці остання з 14.06.2002р. зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 разом із її колишньою власницею ОСОБА_8 .

До заяви була долучена ксерокопія амбулаторної картки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій відсутній запис про її огляд лікарем психіатром.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. було відкрито провадження у справі і призначена судово -психіатрична експертиза, перед якою були порушені питання щодо виявлення у ОСОБА_8 психіатричної хвороби або недоумства з якого часу; можливість розуміти свої дії та керувати ними і її спроможність за станом здоров`я з`явитися в судове засідання. Проведення експертизи було доручено державній установі «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу алкоголю та наркотиків» МОЗ України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Дана ухвала разом з листом суду від 10.09.2020 була направлена для повідомлення заявниці ОСОБА_1 , органу опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради та директору комунального некомерційного підприємства «Сумська центральна районна клінічна лікарня». Самій ОСОБА_8 ні заява разом із долученими до неї копіями документів і дана ухвала не були направлені, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати про її належне повідомлення щодо порушення відносно неї питання визнання її недієздатною і призначення відносно неї судової психіатричної експертизи.

21.10.2020р. до суду надійшло подання Виконавчого комітету Сумської міської ради без дати за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, голови опікунської ради при органі опіки та піклування Сумської міської ради Дерев`янко Л.В. надала документи для призначення її опікуном над ОСОБА_8 , у якої згідно консультаційного висновку спеціаліста некомерційного підприємства «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради від 18.09.2020р. встановлено діагноз «легкий когнітивний розлад органічного ґенезу F 07.8» і за станом свого здоров`я не здатна усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, через що вона не може здійснювати свої права і виконувати обов`язки, тому над нею обов`язково повинна бути встановлена опіка. Вважають доцільне призначити заявницю над ОСОБА_8 у разі визнання її судом недієздатною.

На запит суду 15.10.2020р. надійшло повідомлення від адміністрації Сумської ЦРЛ Сумської районної ради про те, що ОСОБА_8 на обліку у лікарі-психіатра перебуває з 2020 року, виявлений діагноз: легкий когнітивний розгляд.

05.11.2020р. від «Центру психіатричного здоров`я і моніторингу алкоголю та наркотиків» МОЗ України надійшов лист щодо повернення матеріалів справи без проведення СПЕ через неявку досліджуваної на огляд.

Ухвалою суду від 09.11.2020р. поновлено провадження у справі і знову дана ухвала не була направлена до відома ОСОБА_8 .

Вперше ОСОБА_8 була повідомлена судом про проведення судового засідання призначеного на 01.12.2020р. о 9год.50хв., яка отримана представником ОСОБА_9 завчасно. 30.11.2020р. даним представником було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи через віднесення м. Суми до червоною зони епідеміологічної небезпеки.

Згідно протоколу судового засідання від 01.12.2020р. представник ОСОБА_8 - адвокат Самохін А.М. не був присутнім і розгляд справи відкладено на 22.12.2020р. о 14.год.30хв..

ОСОБА_8 і її представнику адвокат Самохін А.М. були завчасно повідомлені про дату судового засідання.

З ініціативи суду у зв`язку із клопотанням представника заявниці про повторне призначення судово - психіатричної експертизи з примусовим направленням ОСОБА_8 на огляд до медичної установи, які буде доручено проведення даної експертизи і повідомлення від органу опіки та піклування Сумської міської ради про розгляд справи без участі їх представника, до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» було направлено повідомлення про забезпечення в судове засідання на 22.12.2020р. явки лікаря-психіатра. Питання обов`язковості участі ОСОБА_8 судом не вирішувалося.

22.12.2020р. до місцевого суду надійшло письмове пояснення представника ОСОБА_9 у якій останній заперечує проти проведення такої експертизи через відсутність у ОСОБА_8 тяжкого психічного розладу, який би доводив, що остання позбавлена здатності адекватно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і просив відмовити у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_8 недієздатною та встановлення над нею опікунства. До письмових заперечень долучені матеріали про перебування у даному суді позову ОСОБА_6 до заявниці ОСОБА_1 про визнання її особою, що втратила право користування житловим приміщенням, переданим ОСОБА_6 у власність за договором довічного утримання. Від 25.05.2020р. і прийняття судом ухвали 27.10.2020р. про відкриття провадження.

В судому засіданні 22.12.2020р. приймав участь представник ОСОБА_8 - адвокат Самохін А.М.. Розгляд питання про призначення судово-психіатричної експертизи було відкладено через прийняття судом рішення щодо обов`язковості прибуття в судове засідання на 21.01.2021 самої ОСОБА_8

27.12.2021р. до суду надійшло повідомлення від адвоката Самохіна А.М. про не можливість прибуття до суду ОСОБА_8 за станом здоров`я через нещодавнє перенесення захворювання негоспітальну правобічну нижньодольову пневмонію кл.гр.111(ГРВІ COVID-19), у зв`язку з чим з 06.01.2021 по 11.01.2021 перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні, просив відкласти судове засідання.

Судове засідання було перенесено на 17.02.2021р., яке не відбулось через неявку ОСОБА_8 за станом здоров`я та направлення запиту для надання медичних документів і знову відкладено на 11.03.2021р.

У визначений час 11.03.2021р судове засідання відбулось без участі ОСОБА_8 та її представника адвоката Самохіна А.М., від якого надійшло повідомлення вже після закінчення судового засідання, про неможливість прибуття до суду через прийняття участі у слідчих діях за межами м. Суми. В засіданні приймала участь спеціаліст ОСОБА_10 , яка з приводку заданих їй питань дала відповідь, що може відповісти тільки письмово на запит суду і її думка щодо примусового направлення ОСОБА_8 на огляд для проведення експертизи не з`ясовувалася. Ухвалою суду від 11.03.2021р. була призначена судово-психіатрична експертиза відносно психічного стану ОСОБА_8 , на яку остання направлялася примусово.

За змістом частин 1,2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

В силу ч.3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні апеляційного суду сторонами визнано, що на час перегляду апеляційним судом справи набрало законної сили рішення Зарічного районного суду від 02.04.2021р. у справі №591/4734/20, яким встановлено, що заявниця, зареєстрована у квартирі разом із ОСОБА_8 , але у 2005 року добровільно покинула спірну квартиру та переїхала проживати у с. Стецьківка, Сумського району, Сумської області і спільного побутом з ОСОБА_11 немає.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

За змістом частин 1,2 ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.4 ст.156 цього Кодексу до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19), підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом, тому, враховуючи приписи даних статей цивільного законодавства і доведене споріднення заявниці із ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що заявниця не належить до близьких родичів в розумінні ч.3 ст. 296 ЦПК України, які мають право звернутися до суду із заявою про визнання особи недієздатною.

З урахуванням викладеного у разі звернення ОСОБА_1 із заявою до органу опіки та піклування Сумської міської ради про призначення її опікуном над ОСОБА_8 через її незадовільний психічний стан, відповідно до ч.3 ст. 296 ЦПК право на звернення до суду із заявою про визнання її недієздатною може орган опіки та піклування Сумської міської ради, оскільки заявницею не доведена про існування у неї родинних відносин з ОСОБА_8 і з 2005 року з нею припинила сімейні відносини. При цьому перелік цих осіб є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі ухвалою суду від 10.09.2020р. суд першої інстанції не звернув на це уваги.

Щодо обґрунтованості призначення у справі судом судово-психологічної експертизи відносно ОСОБА_8 з примусовим направленням на експертизу самої хворої, колегія визнає доводи апеляційної скарги слушними з приводу відсутності підстав для її проведення з примусовим направлення на експертизу людину похилого віку, з якою у заявниці виник спір з приводу укладення ОСОБА_8 з іншою особою договору довічного утримання.

Дійсно на час призначення 10.09.2020р. вперше судово- психіатричної експертизи відносно ОСОБА_8 в матеріалах справи не було медичних документів про її огляд фахівцями-психіатрами. Представлена заявницею копія медичної амбулаторної карти ОСОБА_8 не містить запису про її огляд у лікаря психіатра.

Довідки головного лікаря Сумської ЦРЛ від 19.10.2020р. про перебування її на обліку у лікаря психіатра і представлені її представником ОСОБА_9 консультативного висновку спеціаліста від 03.08.2020р про виявлення у ОСОБА_8 діагнозу: «легкий когнітивний розлад органічного генезу F 07.8» з рекомендацією прийом медичного препарату та довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 14.08.21 проте, що ОСОБА_8 на обліку не перебуває і за допомогою не зверталася, надійшли до суду вже пізніше.

Відповідно до ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Як визначено ст. 299 цього кодексу справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно із ч. 4 ст. 102 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Враховуючи викладені норми процесуального закону, колегія суддів прийшла до висновку, що суд вирішив питання призначення експертизи не дотримався цих норм і вирішив питання без участі ОСОБА_8 притому, що вирішувалося питання про її психічний стан при відсутності в матеріалах справи медичних документів, які б вказували про наявність у останньої тяжкого психічного захворювання; при обізнаності суду про існування в цьому суді спору між особою, якій ОСОБА_8 відчужила квартиру за договором довічного утримання і наявності конфлікту інтересів у заявниці щодо вирішення питання призначення її опікуном над ОСОБА_8 у разі встановлення останньою недієздатною.

22.12.2020 судом було визнано явку ОСОБА_8 обов`язковою, а дані вище зазначених протоколів судових засідань не свідчать, що ОСОБА_8 ухиляється від явки до суду,враховуючи її вік і стан здоров`я після перенесення коронавірусної інфекції COVID-19.

Апеляційний суд визнає, що суд особисто не переконався у психічному стані ОСОБА_8 і прийшов до передчасного висновку про призначення відносно психічного стану ОСОБА_8 судово - психіатричної експертизи з примусовим направлення на її проведення людини похилого віку при відсутності переконливих доказів про виявлення у неї тяжкого психічного захворювання.

Під час продовження розгляду справи, місцевому суду треба врахувати обставини викладені у постанові з приводу наявності у заявниці права звернутися до суду із такою заявою.

Враховую вищевикладене, ухвалу суду першої інстанції, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Питання про відшкодування судових витрат за апеляційний перегляд ухвали підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Самохіна Андрія Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2021 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко