Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/1006/21
Провадження № 2-о/644/62/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Глібко О.В., за участю секретаря - Книшенко А.С., заявниці- ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 були чоловіком та дружиною.

В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона звернулася до Головного управління пенсійного фонду з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 07.12.2020 року вона отримала на свою заяву письмову відмову, підставою якої стали розбіжності виявлені управлінням пенсійного фонду у написанні її прізвища та прізвища чоловіка, з яким вони перебували у шлюбі з 13 січня 1963 року. Після того, як вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , вона взяла прізвище чоловіка, на російській мові було написано як « ОСОБА_1 ». Литовські прізвища мають специфічні чоловічі та жіночі форми. У той час як чоловіче прізвище зазвичай закінчується на -ас, жіночі еквіваленти закінчуються на -ієне для заміжної жінки/або вдови/. В органах ЗАГС ці правила не виконали і записали прізвище на свій розсуд. Тому в паспорті та інших документах її прізвище вказано як ОСОБА_1 .

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, встановити факт того, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 були чоловіком та дружиною. Від встановлення даного факту залежить виникнення її пенсійних прав про перехід з пенсії за віком на пенсію, в зв`язку з втратою годувальника. ОСОБА_1 пояснила, що з чоловіком ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі з 13 січня 1963 року, це був у них перший і єдиний шлюб. Вони проживали однією сім`єю, мали спільне місце проживання за місцем реєстрації, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. ОСОБА_2 був військовим пенсіонером, його доходи були основними для їх сім`ї, вона ж отримує мінімальну пенсію за віком у розмірі 1800 грн., тому після смерті чоловіка вона опинилася у вкрай тяжкому матеріальному становищі, тому і вирішила звернутися до пенсійного фонду з питанням про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Представник заінтересованої особи Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не прибув, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника.

Суд, вислухавши заявницю, допитавши свідків, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного…

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що необхідно звернути увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.7 Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що 13 січня 1963 року ОСОБА_2 , 1940 року народження та ОСОБА_1 , 1941 року народження зареєстрували шлюб в м. Чугуєві, районне бюро РАГС у Харківської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . ( а. с. 11) Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка- ОСОБА_1 , прізвище дружини - ОСОБА_1 . ( а. с. 11, 12)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . ( а. с. 14)

Як вказує заявниця, її чоловік ОСОБА_2 був військовим пенсіонером та отримував пенсію, яка була основним доходом для їх сім`ї, тому після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління пенсійного фонду з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

07.12.2020 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області заявниці було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, підставою якої стали розбіжності виявлені управлінням пенсійного фонду у написанні прізвища заявниці ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 ( а. с. 5)

Таким чином, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримувати пенсію, в зв`язку із втратою годувальника- свого чоловіка ОСОБА_2 , в зв`язку з розбіжностями в написанні їх прізвищ. Так, при видачі в органах ЗАГС свідоцтва про шлюб не виконали правила написання литовських прізвищ, тому в паспорті та в інших документах заявниці прізвище вказано як ОСОБА_1 .

Факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були чоловіком та дружиною підтверджується свідоцтвом про їх шлюб, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя, згідно якого вказано відомості про чоловіка, як до так і після реєстрації шлюбу- ОСОБА_2 , національність литовець, прізвище дружини до реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( а. с. 10)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що увесь час, до смерті ОСОБА_2 , вони з дружиною ОСОБА_1 були зареєстровані та фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ( а. с. 8, 9)

У судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_8 , яка є донькою заявниці та померлого ОСОБА_2 , яка пояснила, що мати ОСОБА_1 народилася та проживала в м. Чугуєві, батько ОСОБА_2 , як раз проходив в тому місті військову службу, там вони і познайомилися. Батько ОСОБА_2 народився в с. Угентай Румшишкеського району Каунаської області, за національністю він литовець. В свідоцтві про смерть батька та в його паспорті записано невірно селище, в якому він народився, тому Управління пенсійного фонду в Харківській області не прийняли у матері документи для оформлення пенсії в зв`язку із втратою годувальника. Пояснила, що батьки прожили разом 58 років, як чоловік і дружина, це був у них перший та єдиний шлюб. До смерті батька вони з мамою жили разом та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, вказувала на те, що литовські прізвища мають специфічні чоловічі та жіночі форми. У той час як чоловіче прізвище зазвичай закінчується на -ас, жіночі еквіваленти закінчуються на -ієне для заміжної жінки/або вдови/. В органах ЗАГС ці правила не виконали і записали прізвище матері на свій розсуд. Тому в паспорті та інших документах є розбіжності в написанні прізвищ.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою заявниці ОСОБА_1 , знайома з нею та її померлим чоловіком ОСОБА_2 ще з 1992 року, коли вселилася в квартиру АДРЕСА_2 . Вона була частим гостем до їх родини, бачила, як подружжя ОСОБА_1 один одного любили та поважали, це в них був єдиний шлюб. Їй відомо, що ОСОБА_2 народився в Литві, в якому саме місті вона не знає. Коли помер чоловік ОСОБА_1 , то похованням займалася ОСОБА_1 , до його смерті вони жили разом та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, заявниці необхідно встановити факт того, що вона та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 були чоловіком та дружиною.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, а саме: призначення їй пенсії в разі втрати годувальника.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 були чоловіком та дружиною, що підтверджується вищезазначеними документами та поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також зважаючи на різницю у написанні прізвища лише в одній літері, суд вважає, що даний юридичний факт доведений.

Таким чином на підставі вище зазначеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 265, п. 5 ч. 2 ст. ст. 293, 274, 315, 319, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області ( місце знаходження: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 були чоловіком та дружиною.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду .

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 17.05.2021 року.

Суддя: О. В. Глібко