Справа № 219/1154/21
Провадження № 2/219/1317/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Худіної О.О.

секретаря - Курилової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживача, посилаючись на наступні обставини.

Позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір відповідно до якого було отримано позику. Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте договір підписаний ним не був. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Письмово ОСОБА_1 не укладав договір, відповідачем було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено письмово про всю необхідну інформацію щодо умов. Позивач зазначає, що працівниками ТОВ «Лінеура Україна» було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано позивачу розрахунку загальних витрат споживчим кредитом, тобто витрат які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим, нараховані відсотки за користування кредитними коштами стали значно більшими, ніж були зазначені працівниками фінансової установи. Заборгованість значно перевищує розмір заборгованості за кредит. Посилаючись на норми ЦПК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про захист прав споживачів»,ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронні довірчі послуги» , постанову ВСУ від 08.06.2016 року по справі № 6-1103цс16, висновок Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 у справі 1-12/13.

Позивач вважає, що кредитний договір, окрім вказаних порушень його форм є несправедливим, оскільки передбачає такі обов`язки позивача, які порушують його права та інтереси. Позивач не отримував інформацію про умови кредиту за кредитним договором, оскільки не підписував його та відповідно не ознайомився з внутрішніми правилами відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача директор ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є повідомлення про вручення судової повістки, яку отримано відповідачем. Також представником відповідача надіслано відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на норми чинного законодавства, ЗУ «Про електрону комерцію», ЗУ «Про захист прав споживачів».

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в повній мірі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до договору позики № 1065830 від 20 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» в особі директора Пшеничного Андрія Івановича та з іншого боку ОСОБА_1 уклали даний договір позики.

Згідно з п.1.1.Позикадавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені цим договором грошові кошти в позику в сумі 10 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позивальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов Договору та становить відповідно до п. 1.4.1 Знижена процентна ставка становить 1,90% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. Згідно з п.1.4.2 стандартна процентна ставка складає 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп 1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки.

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.

Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Отже, договір позики укладений між сторонами у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Статтями 15 та 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено відповідальність суб`єкта господарювання, яка не містить положень про такі наслідки як недійсність договору.

За ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

А тому, доводи позивача про те, що укладений договір є недійсним, тому що він не був підписаний є спростованим.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до частини 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті товариства www.credit7.ua

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Договір підписано з боку Товариства використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариств та відтиску печатки Товариства, з боку позивача одноразовим ідентифікатором, що отриманий ним на його фінансовий телефоний номер, зазначений у анкеті клієнта: НОМЕР_1 , що відповідачє приписам п.6 ст. 3 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та Правилами.

Твердження позивача про те, що перед укладенням договору позивач не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, йому бракувало об`єктивних знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору та він був введений в оману при отриманні кредитних послуг,як того вимагає ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд не бере до уваги, оскільки, звернувшись до ТОВ «Лінеура Україна» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, позивач засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування.

З відзиву, який на адресу суду надіслав відповідач зазначено, що прийняття (акцептування) позивачем Публічної пропозиції відбулося шляхом проставлення нею на інтернет-сторінці Товариства https:/credit7.ua, яка є частиною інформаційно-телекомунікаційної системи (ITC) Товариства в розділі «Реєстрація» відмітки в чек боксі напроти гіперпосилання «я ознайомлений зі змістом Правил, Публічною пропозицію, маю їх в повному обсязі та падаю Згоду на обробку персональних даних» та натискання клавіши «ДАЛІ».

Зазначене підтверджується пунктом 1) процедури укладення електронного договору, а також скріншотом відповідного вікна в ITC Товариства- здійснення відповідного кроку при реєстрації, який є в матерілах справи.

Укладаючи Договір про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів, позивач та Товариство погодили використання в майбутньому електронного підпису разовим ідентифікатором та використання Товариством аналогу власноручного підпису зі сторони Товариства для підписання документів та правочинів, зокрема: доступних в Особистому кабінеті, в тому числі, але не виключно: паспорт споживчого кредиту; правочинів в електронній формі, що передбачають отримання позивачем кредитів від Товариства; правочинів, що передбачають внесення будь-яких змін (доповнень) до правочинів, укладених сторонами в особистому кабінеті; повідомлень, що направляються сторонами один одному; інших документів, доступних в Особистому кабінеті.

У відповідності до розділу 5.9 Правил Договір було укладено за процедурою (підтвердження процедури укладення електронного договору):

Реєстрація позивача на Сайті Товариства, підтвердження ознайомлення зі змістом Правил, Публічною пропозицію, приймання їх в повному обсязі та надання згоди на обробку персональних даних; прийняття Публічної пропозиції на використання аналогів підписів. Подання позивачем анкети-заявки на отримання кредиту, в якій, зокрема, зазначено ідентифікаційні дані позивача, бажані умови кредитування. Перевірка Товариством наданої позивачем інформації та прийняття рішення,Товариство здійснило ідентифікацію позивача, провело оцінку його платоспроможності та достовірності наданої ним інформації за допомогою спеціальної багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Верифікація банківської карти позивача відбулася за змогою системи Bankld. Окрім того, з цією метою Товариство здійснило відповідні запити до відповідних бюро кредитних історій. Прийнятгя позивачем пропозиції (оферти), шляхом натискання відповідної клавіші, висловлює його згоду в Особистому кабінеті позивача;

Надсилання Товариством позивачу на його номер телефону, вказаний при реєстрації: контактний (фінансовий): НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно- цифрової послідовності для підписання Договору;

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

За ч. 5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Згідно зі ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Разом з тим, умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства.

Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 1065830 від 20.09.2020 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, без їх доведення в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, і спростовуються самим змістом договору. Доводи позивача про несправедливість та невідповідність закону умов укладеного між сторонами договору позики не доведені, сам договір містить всі істотні умови необхідні для такого виду договорів, саме позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такою редакцією договору.

Таким чином, позивачем не надано будь-яких доказів того, що укладений між ним та відповідачем договору позики не відповідає вимогам законодавства України.

Як видно із матеріалів даної справи, позивачем було підписано договір позики. Зі змісту цього договору видно, що ним вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номер мобільного телефону, паспортні дані, РНОКПП, електрона пошта, серія та номер паспорту.

Позивачем не було повідомлено суд, кому, крім нього, було відомо про зазначені у цій електронній заявці відомості.

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення у нього його мобільного телефону та кредитних карток, а також не повідомляв установу Банку про незаконний рух коштів на його рахунку.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору у разі залишення позову без задоволення судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ст. 10, 12-13, 76-79, 81, 263, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Худіна

12.05.2021