Справа № 630/29/21
Провадження № 2/630/102/21
11 травня 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участі секретаря Санжаровського С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу № 630/29/21 (провадження № 2/630/102/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 113000,00 грн., отриманих в борг, та судових витрат,
В обґрунтування заявленого позову представник позивача ОСОБА_3 вказав, що в період з 09 травня 2020 року по 16 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 у борг грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн. На підтвердження цього відповідачем ОСОБА_2 була видана позивачу письмова розписка, в якій він зобов`язався повернути борг в строк до 15 вересня 2020 року. Але до теперішнього часу ОСОБА_2 свого обов`язку не виконав та грошові кошти не повернув. З огляду на поведінку відповідача, який уникає будь-яких зустрічей з позивачем, останній змушений був звернутися до суду.
Ухвалою від 03 березня 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з усіма доданими до неї документами отримав поштою 10 березня 2021 року. У визначений судом 15-денний строк відповідач ОСОБА_2 відзив не подав.
Судове засідання, яке відбулось 27 квітня 2021 року, позивач ОСОБА_1 просив проводити за його відсутності, але за участю його представника. Присутній представник позивача ОСОБА_3 заявив про підтримання позовних вимог та просив розглянути справи за відсутності відповідача у заочному порядку та за наявними в ній матеріалами.
Відповідач ОСОБА_2 у належний спосіб був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився та про причини неявки не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Враховуючи неподання відповідачем відзиву, суд розглядає справу за відсутністю відповідача та за наявними в ній доказами в заочному судовому засіданні, на що представник позивача висловив свою згоду.
В зв`язку з неможливістю завершення розгляду справи по суті, в судовому розгляді було оголошено перерву до 11 травня 2021 року.
В судове засідання, яке відбулось 11 травня 2021 року, з`явився особисто позивач ОСОБА_1 та пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також на вимогу суду пред`явив для огляду оригінал розписки, виданої йому ОСОБА_2 16 серпня 2020 року.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
Як вбачається із матеріалів справи, 16 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн., яку зобов`язався повернути в строк до 15 вересня 2020 року. Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 16 серпня 2020 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою його підписом. За таких умов, сторони визначили зобов`язання, яке підлягає виконанню та строк його виконання, 15 вересня 2020 року.
У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналізуючи текст розписки, складеної власноруч ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що відповідач, розуміючи той факт, що ОСОБА_1 передав грошові кошти в загальній сумі 113000,00 грн. в його володіння, підтвердив їх отримання в борг та взяв на себе обов`язок повернути ці грошові кошти позивачу в повному обсязі. Це, в свою чергу, прямо вказує на виникнення у ОСОБА_2 боргового зобов`язання по відношенню до ОСОБА_1 .
Але, до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу борг, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 113000,00 грн. підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд повинен вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами.
Окрім судового збору, до судових витрат законом віднесені витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги, укладений 23 жовтня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Печерське об`єднання адвокатів» та ОСОБА_1 . Предметом цього договору є надання Адвокатським об`єднанням клієнту ОСОБА_1 правової допомоги у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики. За доручення Адвокатського об`єднання безпосереднє виконання умов цього договору доручено адвокату Зімарєву В.М.
Але в задоволенні клопотання позивача про стягнення цих витрат на його користь з відповідача суд вважає за необхідне відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Під час дослідження судом поданих позивачем документів про понесені витрати представник позивача ОСОБА_3 не зміг пояснити, чому в тексті позовної заяви взагалі не були відображені відомості про очікування позивача щодо ймовірної оплати витрат на правничу допомогу, а тим більше про мінімальну вартість послуг адвоката, які надані чи будуть надані в майбутньому з огляду на підстави і предмет позову.
Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на певні недоліки документів, поданих на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу - це відсутність у договорі чіткого визначення розміру гонорару адвоката (погодинна оплата або вартість конкретного виду роботи чи послуги), а також включення до звіту переліку послуг, наданих адвокатом до дати укладення відповідного договору.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 113000 (Сто тринадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті су-дового збору в сумі 1130,00 грн.
В задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача адвокат Адвокатського об`єднання «Печерське об`єднання адвокатів» Зімарєв Вячеслав Миколайович, адреса місця здійснення діяльності: м. Київ, вул. Є.Коновальця, 36-Д, офіс. 4-Г;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Малихін

Повний текст заочного рішення

складений 14 травня 2021 року.