Провадження № 2/344/688/21
У Х В А Л А

13 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів.

Через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про визнання зловживання позивачем своїми процесуальними правами та направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів з відступлення права вимоги та відступлення права вимоги за договором іпотеки в частині визнання недійсними договору з відступлення права вимоги № 2-06/ФК-19 від 26.06.2019 року за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м.Києва.

В судовому засіданні представник позивача просила відмовити в задоволенні поданого клопотання.

В судовому засіданні представник відповідача просив подане клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, в якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги №26-06/ФК-19 від 26.06.2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 06.03.2007 року Біланюк С.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 224, укладений 10.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. та зареєстрований в реєстрі за №925; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На виконання ухвали суду 02.12.2019 року представником ОСОБА_1 до суду подано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів.

В клопотанні відповідач зазначив, що позивач самостійних підстав визнання Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки не наводить. Підставою визнання Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки вказує на його похідний характер від недійсності основного правочину, а саме договору відступлення права вимоги за кредитним договором, а тому справа повинна розглядатись за місцем знаходження/проживання відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частинами 15, 16 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (п. 42 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності (п. 41 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо) (п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними договорів має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Доводи відповідача про те, що предметом даного спору є законність договорів відступлення прав вимоги, які є похідними від основних вимог, а не спір щодо нерухомого майна, у зв`язку з чим суд повинен був керуватися положеннями ч. 7 ст. 30 ЦПК України, суд відхиляє, оскільки спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, а тому правила ч. 7 ст. 30 ЦПК України в даному випадку не застосовуються.

За зазначених обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено зловживання позивачем своїх процесуальних прав та підстав для передачі справи за підсудністю, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, керуючись ст. ст. 259-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Татарінова О.А.