ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4481/21 Справа № 214/7248/19 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

14 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.

Суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

заслухавши доповідь суддідоповідача Бондар Я.М. по апеляційній скарзі позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою приватною власністю.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене вище рішення суду першої інстанції, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 15 березня 2021 року залишена без руху через несплату судового збору в розмірі 1157,10 грн. та скаржнику надано строк для усунення недоліків.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст.129 Конституції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Матеріалами справи встановлено, що, копія ухвали суду апеляційної інстанції від 15 березня 2021року за вихідним №20291/22-ц/803/4481/21/214/7248/19/02 була надіслана на адресу скаржника зазначену в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), а також на адресу її представника адвоката Бурлаченка Сергія Юрійовича (50086, м.Кривий Ріг, вул.Л. Бородича,8/108).

Представник позивача ОСОБА_3 отримав копію ухвали без руху для себе і для передачі ОСОБА_1 - 25.03.2021, що підтверджено наявним в матеріалах справи супровідним листом з власноруч написаним адвокатом текстом про отримання копії судового рішення.

Станом на 14 травня 2021 року ухвала суду апеляційної інстанції від 15 березня 2021 року не виконана ні позивачем, ні її представником, заяв про продовження строку виконання ухвали стороною позивача не подано.

Отже, ОСОБА_1 , звернувшись із апеляційною скаргою та, отримавши ухвалу без руху, яку необхідно виконати, сплативши судовий збір, протягом тривалого часу з 25.03.2021 по 14.05.2021 не усунула недоліки апеляційної скарги, клопотань про продовження строку на виконання ухвали без руху не заявляла, що вказує на відсутність у позивача та її представника ОСОБА_3 зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин, апеляційну скаргу скарзі позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою приватною власністю, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , про визнання майна особистою приватною власністю, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: