Справа № 331/4098/20
Провадження № 2/331/379/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Рухлової М.Ю.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.10.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до якого остання отримала кошти у розмірі 94 230,24 грн., із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору № від 24.10.2014 року позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитним договором не пізніше 24.10.2019 року. 13.06.2016 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24.10.2014 р. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. 18.02.2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак вимога не виконана, заборгованість не погашена. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 24.10.2014 року у розмірі 114 046,78 гривень, яка складається з: заборгованомті за тілом кредиту - 89 519,62 грн.; заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі у відповідності до ст. 625 ЦК України - 24 527,16 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін.

22.12.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки надані позивачем докази не підтверджують виникнення у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором. У кредитному договорі ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 визначили строк кредиту, що становить 60 місяців, тобто до 24.10.2019 р. Проте, 11.04.2015 ПАТ «ОТП Банк» надіслав на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу про погашення заборгованості, у якому вимагав дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги, яку ОСОБА_1 отримала 14.04.2015 р. Отже, ПАТ «ОТП Банк» змінив строк виконання зобов`язання, який почався з 15.05.2015 р. та сплив 15.05.2018 р., а позивач звернувся до суду лише 27.10.2020 р. та пропустив строк позовної давності. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності. Посилаючись на зазначені обставини, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

28.12.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що договори факторингу містять всі необхідні істотні умови, які свідчать про належне відступлення права вимоги та є дійсними. Дія кредитного договору закінчилася 24.10.2019 р. Вимога про погашення кредитної заборгованості містила повідомлення про необхідність погашення заборгованості, зокрема, не пізніше ніж до 18.03.2019 р. А отже строк подачі позовної заяви відраховується від 18.03.2019 р.

25.01.2021 року представником відповідача подано заперечення, в яких зазначено, що сама по собі наявність у ТОВ «ФК «Прайм Альянс» договору факторингу і реєстру позичальників не свідчить про набуття ним права вимоги, якщо виникнення такого права залежить від певних умов. Твердження позивача про те, що строк подачі позовної заяви відраховується з 18.03.2019 р. є юридично неспроможним. Будь-які докази того, що саме ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відправило позивачеві повідомлення про перехід права вимоги за кредитним договором відсутні. Вимоги позивача про стягнення заборгованості є необґрунтованими.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та запереченнях, клопотання про застосування позовної давності підтримує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № , згідно якого банк надає, а позичальник отримує кредит на споживчі цілі в сумі 94 230, 24 грн. на строк 60 місяців - з 24 жовтня 2014 р. по 24 жовтня 2019 р., з розміром процентної ставки 0,01% річних.

Відповідно до п.1.2.1 договору, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов Кредитного договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Кредитним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід`ємною частиною, а також виконувати умови Кредитного договору.

Відповідно до п.1.4.1 договору, позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 24.10.2019 року.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за Кредитним договором № від 24.10.2014 року.

29.01.2019 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за Кредитним договором № від 24.10.2014 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Таким чином, законодавством передбачена можливість ухилення від цивільної відповідальності боржника в разі неповідомлення його про заміну первісного кредитора новим.

Представником позивача до матеріалів справи додано повідомлення про відступлення прав вимоги від 13.06.2016 р. за підписами працівників ПАТ «ОТП Банк». Суд зазначає, що саме повідомлення без підтвердження іншими засобами як то повідомлення служби доставки офіційні документи поштових служб, не підтверджує факту належного повідомлення відповідача про заміну кредитора. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги вих. № 3887 від 18.02.2019 р. та вимоги про погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України вих. № О/18/02/19/4216 від 18.02.2018 р., то суд констатує про наявність відміток Укрпошти про прийняття поштового відправлення, однак зазначає про відсутності даних про вручення відправлення адресату. Також в справі наявний список № 16029-2-182-139 згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень, де за № 9 значиться адресат ОСОБА_1 , однак суд даний доказ оцінює критично, оскільки відправником є ТОВ «Дірект Технолоджі» та його правовий статус, а також зв`язок з учасниками справи наявними матеріалами не обґрунтовано.

При цьому, зазначені вище договори є чинними, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів їх оспорювання та відповідних рішень, а взяті на себе зобов?язання ОСОБА_1 не виконані.

Водночас, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТОВ ФК «Прайм Альянс» належить відмовити внаслідок спливу строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з ч. 4,5 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення.

Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 13 червня 2016 року первісним і новим кредитором договору факторингу за кредитними договорами, а в послідуючому договору факторингу від 29 січня 2019 року, для ТОВ «ФК «Прайм Альянс» строки звернення підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ «ОТП Банк».

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 553/3288/15-ц (провадження № 61-45324св18).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Дані висновки відповідають правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів й комісії в порядку та у строки, зазначені в графіку погашення до договору № від 24.10.2014 року впродовж строку кредитування (60 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Такі висновки відповідають висновкам, викладеним у постанові ВП ВС у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 р.

Матеріали справи не містять загального та помісячного розрахунку виникнення заборгованості, інформації про виконання боржником зобов`язань, що не дає можливості розрахувати період та час початку спливу строків позовної давності в кожному випадку невиконання зобов?язання, адже тіло кредиту згідно наданих розрахунків становить 89 519,62 грн., а розмір кредиту становив 94 230,24 грн. що свідчить про часткове виконання боржником зобов`язання.

В той же час згідно реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 13/06/16 р. вбачається, що станом на 13.06.2016 р. боржник ОСОБА_1 має 472 дні прострочення виконання зобов`язань, що становить менше 3 років, однак більше 1 року.

Згідно витягу з реєстру боржників - додатку 1 до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 р. вбачається, що боржник ОСОБА_1 має 1 432 дні прострочення виконання зобов`язань, що в сумі становить понад 3 роки.

Таким чином, при укладенні договору факторингу від 29.01.2019 р. його сторонам було відомо про строк прострочення виконання зобов`язань та можливий ризик застосування позовної давності.

В матеріалах справи відсутні дані, що можуть свідчити про наявність подій за період 24.10.2014 р. по 29.01.2019 р., які б змінили строк виконання зобов`язання та зупинили перебіг позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку про сплив строків позовної давності на момент укладення позивачем договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 р., а тому вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 89 519,62 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності ст. 625 ЦК України, то суд зазначає, що дані вимоги є похідними від вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Крім того, до матеріалів додано результати розрахунку 3% річних за період 19.10.2017 - 19.10.2020 р. та витрат від інфляції за період листопад 2017 р. жовтень 2020 р. Даний розрахунок викликає сумнів, оскільки початок строку нарахування не співпадає із моментом виникнення у позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку, а саме з моментом отримання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 29.01.2019 р.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши доводи сторін та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором внаслідок спливу строку позовної давності.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 626, 629, 1049, 1050, 1054 , 1077 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька