Справа № 523/7873/21
Провадження №4-с/523/62/21
У Х В А Л А

"06" травня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Малиновський О.М розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Другого Суворовського ВДВС перебувало виконавче провадження № 31987934. Скаржник зазначає, що звернувши до приватного нотаріуса 06.04.2021р. йому стало відомо про наявність обтяжень на його нерухоме майно, яке на його думку є незаконним та порушує його права на володіння та користування власністю. А тому просить скасувати арешт та заборону на його відчуження накладений постановою № 31987934 від 07.12.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 13354192, та скасувати арешт накладений постановою № 51642518 від 13.02.2017 року, запис номеру обтяження: 18989862.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 447-449 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму (ВСУ) скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

За правилами ч.4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Таким чином, особа може звернутися до суду в порядку ст.447 ЦПК України у випадку якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця було порушено її права чи свободи. При цьому, у скарзі повинен міститися зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону. Заявником в порушення вимог ст.447 ЦПК України не зазначено хто є стягувачем, а хто боржником у виконавчому провадженні, не зазначено їх місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб).

Скарга ОСОБА_1 містить вимоги щодо оскарження рішення державного виконавця, а саме постанов про накладення арешту на нерухоме майно, при цьому заявник жодним чином не обгрунтовує та не зазначає яким чином його права були порушенні зі сторони державного виконавця та в чому полягає їх неправомірність. Скарга містить лише перелік статтей закону України " Про виконавче провадження".

В порушення вимог ч.1 ст.177 ЦПК України заявником не додано до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб визначених у заяві.

За приписами ч.ч.5,6 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У скарзі порушене питання про визнання неправомірними дій державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо накладення арешту та заборони його відчуження в порядку виконання виконавчого листа, яке перебувало на примусовому виконанні державного виконавця.

Однак, до скарги заявником на підтвердження обставин, які в ній викладені не надано жодних документів або доказів, які б дали змогу перевірити обставини, що в ній викладені, відсутні у скарзі і відомості, що підтверджують отримання ним оскаржуваної постанови лише 06.04.2021 р. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити поважність причин пропуску процесуального строку на звернення до суду зі скаргою.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Таким чином, якщо скарга за формою і змістом не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону, до неї застосовуються положення статті 175, 177 ЦПК.

Суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє скаржника і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 447-449 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)- залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі суду.

Якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 06 травня 2021 року.

Суддя