Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

представника позивача Вакуленко С.В.

представника відповідача ОСОБА_2

представник третьої особи Мостової Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» до ОСОБА_1 третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, в якому просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана торговельна компанія «Європлюс» () на недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену у інформаційному матеріалі за авторством ОСОБА_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщеному ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13:11 в мережі Інтернет на порталі ЛІГА.пеt товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» за посиланням, - ІНФОРМАЦІЯ_3,: «...выдает очень похожие на настоящие чеки, но которые не попадают в базу налоговой службы.».; Зобов`язати ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію у спосіб, який відповідає способу поширення цієї інформації стосовно товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана торговельна компанія «Європлюс» () - шляхом розміщення в мережі Інтернет на порталі ЛІГА.пеt товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» спростування поширеної недостовірної інформації.; Стягнути з Відповідача, ОСОБА_1 , на користь Позивача, понесені Позивачем судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в інформаційному матеріалі за авторством ОСОБА_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщеному ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13:11 в мережі Інтернет на порталі ЛІГА.пеt товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» за посиланням, - ІНФОРМАЦІЯ_3,: наводиться фактичне твердження наступного змісту «...выдает очень похожие на настоящие чеки, но которые не попадают в базу налоговой службы.». Дані обставини підтверджені Експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 13.12.2019 № 289/2019-ЕВ та Довідкою про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 13.12.2019 № 242/2019-Д дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес".

При цьому, Відповідач посилається на фіскальні чеки товариства з обмеженою відповідальністю об`єднана торговельна компанія «Європлюс», а саме: фіскальний чек № 5125 від 02.09.19 час 15:45, що роздрукований реєстратором розрахункових операцій ЗН НД04000779 ФН на суму 405 гри.; фіскальний чек № 2016 від 15.09.19 час 17:07, що роздрукований реєстратором розрахункових операцій ЗН НД04000788 ФН на суму 59 грн. Оскільки всі реєстратори розрахункових операцій, які використовує Товариство є належим чином опломбовані, зареєстровані та відповідають усім нормам чинного законодавства України, вище зазначене Твердження не відповідає дійсності та завдає значної шкоди діловій репутації Товариства. На підтвердження вище зазначеного факту. Товариство звернулося із запитами за вих. № 26/09/19-72 від 26.09.2019 р. та за вих. № 04/11/19-79 від 04.11.2019 р. до Державної податкової служби України з проханням надати відповідь, з яких причин вказані фіскальні чеки, що були роздруковані зареєстрованими та фіскалізованими РРО Товариством - ТОВ "ОТК Європлюс", (код 30217001) не відображаються в Реєстрі «Пошуку фіскальних чеків», що розміщений на веб-порталі ДПС у відкритій частині Електронного кабінету. Ознайомившись із запитом, Державною податковою службою України листами від 17.10.2019 року за вих. № 5799/6/99-00-05-04-01-15 та від 20.11.2019 року за вих. № 10114/6/99-00-05-04-01-15 було повідомлено Товариству, що інформація про вказані касові чеки, надруковані на РРО, що зареєстровані ТОВ ОТК «Європлюс» (30217001), наявна в базах даних ДПС та у розділі «Пошук фіскального чека» Електронного кабінету та як приклад надані декілька копій сторінок сайту.

Враховуючи підтвердження Державною податковою службою України, що фіскальні чеки, на які Відповідач посилається у свій статті, є в базах даних ДПС та у розділі «Пошук фіскального чека» Електронного кабінету, опублікована Відповідачем інформація, яка носить фактичний характер, тобто має бути перевірена та доведена Відповідачем - є неправдивою та такою, що завдає шкоду діловій репутації Товариства, оскільки поширення такої інформації створює враження про те, що у діяльності Позивача не все законно і Товариство має намір продати сумнівний товар.

11 січня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

24 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, ивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростуванняв частині заявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» - закрито.

20 липня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, закрито підготовче провадження у даній справі.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви та письмовій відповіді на відзив позовної заяви та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у його змісті.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.

Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Статтями 3, 28 Конституції України проголошено найвищою соціальною цінністю людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку, кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно з положеннями статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, згідно з приписами статті 34 Конституції України.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що в інформаційному матеріалі за авторством ОСОБА_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщеному ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13:11 в мережі Інтернет на порталі ЛІГА.пеt товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» за посиланням, - ІНФОРМАЦІЯ_3,: наводиться фактичне твердження наступного змісту «...выдает очень похожие на настоящие чеки, но которые не попадают в базу налоговой службы.».

Дані обставини підтверджені Експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 13.12.2019 № 289/2019-ЕВ та Довідкою про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 13.12.2019 № 242/2019-Д дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес".

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно з положень частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

За змістом частини 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Верховний суд України у пункті 18 Постанови Пленуму від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

При цьому, слід зазначити, що позовна заява не містить жодного конкретного факту про те, яким чином відповідачі порушили права позивача, за захистом яких позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способ) поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Положеннями ст. 277 ЦК України визначений загальний порядок доказування у такій категорії справ. Законодавцем було виключено з вказаної статті частину третю, яка покладала обов`язок на особу доказувати правдивість негативної інформації, поширеної такою особою.

Поруч з наведеним, відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про інформацію», передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вбачається з пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Кваліфікація поданої в тексті негативної інформації як фактологічної (ствердної) або суб`єктивно-оцінної (суб`єктивна думка, припущення, оцінне судження) має значення для з`ясування підстав юридизації спірного тексту, наявність або відсутність його елементів у площині правового регулювання.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 5 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).

Таким чином, суд вважає цитату відповідача оціночним судженням і таким, що не містить фактичних даних з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів.

Крім того, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь та ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

В цілому зі змісту публікації вбачається, що автор не висловлював конкретних фактичних даних, а резюмував результати своїх спостережень та висловлював свою суб`єктивну думку. З цією думкою та оцінкою можна погоджуватись, або аргументовано не погоджуватись, але ключовою ознакою таких думок є те, що вони суб`єктивні, оціночні, і, відповідно, не можуть бути об`єктивно оцінені на їх достовірність.

На підставі вище викладеного, проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів та в судовому засіданні не було доведено наявність порушеного його права та ділову репутацію, що воно порушене саме внаслідок дій відповідача і такі дії є протиправними, що відповідач вчинив якесь діяння, яке порушило права позивача на ділову репутацію за захистом яких подано позов, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження»

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 32, 34, 55 Конституції України, ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, Законом України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс» до ОСОБА_1 третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ТОВ «Об`єднана торговельна компанія «Європлюс», місце знаходження: м. Київ, вул.Звіринецька, буд.63;

Відповідач- ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа : ТОВ «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ», адреса реєстрації: м. Київ, вул. Вершигори, буд.3-б, кв. 11, адреса для листування: м.Київ, вул. Паркова - Сирецька, буд.23.

Суддя: