Справа № 159/886/21
Провадження № 2/159/501/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.02.21 р. звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, просить стягнути з відповідача на його користь 5 268 грн, 33 коп. майнової, та 15 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідач о 17 год. 20 хв. 09.03.20 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Шевченка, у порушення вимог п. 2. 9, пп. «а» ПДР України керував автомобілем марки «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того він же о 17 год. 20 хв. 09.03.20 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Варшавській, на регульованому перехресті із вул. Шевченка у порушення вимог п. 13. 1 ПДР України, керуючи вказаним вище автомобілем, не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення із попутним автомобілем марки «MITSUBICHI», д. н. з. НОМЕР_2 , який, у свою чергу, допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ», д. н. з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а їх пасажири - тілесних ушкоджень, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. . Крім того він же о 17 год. 20 хв. 09.03.20 р. після вчинення ДТП на регульованому перехресті із вул. Шевченка у м. Ковелі Волинської області, у порушення вимог п. 2. 10, пп. «а» ПДР України, керуючи вказаним вище автомобілем марки «Рено», залишив місце ДТП, до якої він причетний, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 122 - 4 КУпАП. Відповідно до тексту постанови Шепетівського міськрайсуду Хмельницької області від 27.04.20 р. у справі № 688/1 199/20 провадження № 3/68/461/20, що набрала законної сили 08.05.20 р., та якою встановлено винуватість відповідача у ДТП, за протоколом огляду місця події від 09.03.20 р. із планом - схемою встановлено, що місцем ДТП є регульоване перехрестя вул. вул. Шевченка та Варшавської у м. Ковелі Волинської області, де працює світлофор. Вказана вище схема містить об`єктивні відомості щодо розташування транспортних засобів (далі - т/з) після ДТП; локалізацію механічних пошкоджень автомобілів марки «ВАЗ» та "MITSUBICHI". Пошкоджений у ДТП автомобіль марки «ВАЗ», що за свідоцтвом про реєстрацію цього т/з є у власності ОСОБА_3 , придбаний ним у користування і у подальшому не перереєстровувався на своє ім`я. В ході користування цим автомобілем ним було укладено з ПАТ НАСК «Оранта» договір страхування № АО 5334388 від 29.03.19 р.. Тому відповідач як винуватець ДТП спричинив йому матеріальну шкоду приведенням його автомобіля у несправний стан. На адвокатський запит щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджене його авто ПАТ НАСК «Оранта» надало відповідь від 06.08.20 р. з розрахунком страхового відшкодування, страховим актом № ОЦВ - 20 - 03 - 23 693/1, зведеною таблицею даних про розмір збитків, протоколом (актом) огляду т/з та ін. і визначено, що дійсна вартість т/з на дату настання страхового випадку - 15 961 грн, 60 коп.; вартість відновлювального ремонту т/з - 16 177 грн, 88 коп.; вартість залишків т/з після ДТП - 4 268 грн, 33 коп.; мається факт фізичного знищення т/з; розмір виплаченого страхового відшкодування - 10 693 грн, 27 коп. (15 961 грн, 60 коп. - 4 268 грн, 33 коп. - 1 000 франшизи). Різниця між дійсною матеріальною шкодою на дату настання страхового випадку і виплаченою йому страховою сумою складає 5 268 грн, 33 коп. (15 961 грн, 60 коп. - 10 693 грн, 27 коп.) і, вважає, підлягає сплаті відповідачем. Покликаючись на ч. ч. 1 - 3 ст. 22, ч. 1 ст. 1 166, ст. 1 192 ЦК України, зазначає, що внаслідок ДТП було травмовано пасажира його авта - його дружину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вона отримала тілесні ушкодження у вигляді розтягнення та перенавантаження зв`язкового апарату шийного та грудного відділу хребта; забій грудної клітки. У прямому причиновому зв`язку із заподіянням його дружині наслідків для здоров`я є грубе порушення відповідачем ПДР України. Завдана йому моральна шкода полягає у тому, що його дружина відчувала фізичний біль у зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями; у його душевних стражданнях з цього приводу. Після ДТП його дружина за своєю заявою була госпіталізована та перебувала на стацлікуванні з10.03.20 р. по 20.03.20 р.. Перебуваючи у лікарні, після лікарні вона постійно скаржилась на самопочуття, потребувала постійної уваги, чим завдала йому додаткових переживань та суттєвих незручностей. У період її травмування та реабілітації він постійно відчував неабиякий біль та тривогу з приводу стану її здоров`я та, як наслідок, безпорадність та невпевненість у майбутньому. Після отримання тілесних ушкоджень вона змушена була змінити свій звичний спосіб життя, припинити активні прогулянки, зменшити режим фізнавантажень, що радикально змінило і його побут, призвело до багатьох неприємностей. Покликаючись на ч. ч. 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1 167 ЦК України, оцінює моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 09.03.21 р. провадження у справі було відкрито.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві судом було надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 17.05.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Суд, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ», д. н. з. НОМЕР_3 , його власником є ОСОБА_3 ..

Твердження позивача про те, що він є законним володільцем цього авта, не спростовані у встановленому законом порядку.

Як вбачається з копії постанови судді Шепетівського міськрайсуду Хмельницької області від 27.04.20 р. у справі № 688/1 199/20 провадження № 3/688/461/20 про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130, ст. ст. 124, 122 - 4 КУпАП, останнього визнано винуватим у вчиненні ДТП за таких обставин: о 17 год. 20 хв. 09.03.20 р. він, керуючи автомобілем марки "RENAULT", д. н. з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Варшавській, на регульованому перехресті із вул. Шевченка в м. Ковелі Волинської області, у порушення вимог 13.1 ПДР України, не дотримався безпечного інтервалу, допустив зіткнення із попутним автомобілем марки "MITSUBICHI", д. н. з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а їхні пасажири - тілесні ушкодження, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому судом було взято до уваги, що 31.03.20 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 004 74, що внесене у ЄРДР 10.09.20 р. за фактом порушення ПДР за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.03.20 р. із планом - схемою, місцем ДТП є перехрестя вулиць Шевченка та Варшавської у м. Ковелі Волинської області, де працює світлофор та схема містить об`активні відомості щодо розташування транспортних засобів після ДТП, локалізацію механічних пошкоджень автомобілів марки «ВАЗ», д. н. з. НОМЕР_3 , та «MITSUBICHI», д. н. з. НОМЕР_2 .

Таким чином суд вважає встановленим, що автомобіль марки «ВАЗ», д. н. з. НОМЕР_3 , що є у користуванні позивача, також став учасником вказаної ДТП, винуватцем у якій є відповідач.

Цивільно - правові відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, врегульовує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Він же спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як слідує з копії листа НАСК «Оранта» № 09 - 02 - 16/7 349 від 06.08.20 р., нею як страховиком за полісом № АО/5334388 від 29.03.19 р., яким було застраховано цивільно - правову відповідальність водія такого забезпеченого транспортного засобу як «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 , було визнано факт пошкодження під час вказаної вище ДТП автомобіля позивача страховим випадком та виплачено йому як потерпілому у ДТП згідно із розрахунком страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 10 693 грн, 27 коп. як сума різниці між вартістю т/з до та після ДТП з врахуванням того, що автомобіль позивача відповідно до автотоварознавчого дослідження вважається фізично знищеним.

Вказана вище обставина стверджується копіями: страхового акта № ОЦВ - 20 - 03 - 23 693/1 від 05.06.20 р., розрахунку страхового відшкодування від 04.06.20 р., протоколу (акту) огляду т/з від 12.03.20 р..

Як вбачається з копії вказаного вище розрахунку страхового відшкодування від 04.06.20 р., складеного страховиком НАСК «Оранта» щодо автомобіля, користувачем його є позивач, дійсна вартість автомобіля марки «ВАЗ», д. н. з. НОМЕР_3 , складає 15 961 грн, 60 коп. страхова сума за договором страхування № АО/5334388 від 29.03.19 р., складає 100 000 грн; розмір франшизи - 1 000 грн; вартість відновлювального ремонту авта (без врахування зносу деталей, що замінюються), - 16 177 грн, 88 коп.; вартість залишків - 4 268 грн, 33 коп.; сума страхового відшкодування складає 10 69 грн, 27 коп..

Страхове відшкодування страховим позивачеві виплачене на наданий ним рахунок у сумі 10 69 грн, 27 коп..

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1 192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено у ст. 1 194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За правилами п. 30.1 ст. 30 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди.

Як слідує із даних страхового акта № ОЦВ - 20 - 03 - 23 693/1 від 05.06.20 р., розрахунку страхового відшкодування від 04.06.20 р., протоколу (акту) огляду т/з від 12.03.20 р., витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача перевищують вартість цього транспортного засобу до ДТП, тобто, ремонт вважається економічно необґрунтованим, а т/з - вважається фізично знищеним.

П. 30.2 ст. 30 цього ж Закону України зазначає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику (користувачеві) відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також - витрати на евакуацію т/з з місця ДТП.

Позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), при цьому він фактично підмінює поняття цієї різниці вартістю свого автомобіля після ДТП. Суд також враховую, що при позивач не надав доказів того, що рештки (залишки) пошкодженого його автомобіля передані страховику чи відповідачу в ході виплати йому суми страхового відшкодування.

За таких обставин, оскільки т/з позивача є фізично знищеним, йому як користувачеві має бути відшкодована різниця між вартістю т/з до та після ДТП, що і здійснено страховиком.

Саме такої позовної вимоги до відповідача ним не заявлено.

Суд враховує, що позивач з розміром проведеної йому страховиком страхової виплати і будь - яких інших вимог до страховика не ставить.

Виходячи з вище наведеного, у задоволенні позову у частині майного відшкодування слід відмовити.

Позивач не надав суду доказу того, що на час ДТП він перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , якими може бути копія свідоцтва про укладення шлюбу, однак, суд враховує, що за даними копії паспорта позивача він з 29.04.07 р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та остання проживає за тією ж адресою, що і позивач, а тому є членом його сім`ї.

Та обставина, що ОСОБА_4 , яка проживає за тією ж адресою, що й позивач, - з 10.03.20 р. перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу отримання зазначених позивачем травм о 17 год. 40 хв. 09.03.20 р. у ДТП на перехресті вулиць Шевченка та Варшавської, тобто, у тій же ДТП, потерпілим у якій визнаний страховиком і позивач, стверджується копією лікарського запису у медкартці від 10.03.20 р. та копією довідки № 1 430 від 09.03.20 р., виданої травмпунктом ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_4 , згідно з якими вона проходила у зв`язку з отриманими в ДТП травмами амбулаторне лікування, від стацлікування відмовилась.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Однак з наданих у розпорядження суду доказів не вбачається, що дружина позивача отримана зазначені у меддокументації тілесні ушкодження в ході вказаної вище ДТП саме перебуваючи як пасажир у автомобілі позивача; що вона перебувала як постраждала у ДТП на стацлікуванні у зазначений позивачеві період.

Згідно з п. 3 Постанови Пл. ВС України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача в розумінні вимог ст. ст. 80, 81, 83 ЦПК України про обставини нанесення відповідачем позивачу моральної шкоди, що оцінена позивачем в сумі 10 000 грн, тому у задоволенні цієї частини позову необхідно також відмовити.

Таким чино суд вважає, що позивачем не доведено належно підставності його позовних вимог в частині морального відшкодування.

Тому в цілому заявлений позивачем позов не підлягає до задоволення за його безпідставністю та недоведеністю з мотивів, викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 22, 23, ч. 1 ст. 1 192, ст. 1 194, ч. 1 ст. 1 166, п. 1 ч. 1 ст. 1 167 ЦК України, ст. ст. 29, п. п. 30. 1, 30.2 ст. 30 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , і. н. НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк