ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року

м.Суми

Справа №592/2583/21

Номер провадження 22-ц/816/730/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жмакіної Надії Вікторівни

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2021 року в складі судді Хитрова Б.В., постановленої у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2021 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу. Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_2 11000 доларів США зі строком повернення 20 грудня 2020 року та сплатою 4% щомісячно. Поручителем виступає ОСОБА_3 . Просить стягнути на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14960 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США складає 418984 грн.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав до Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про забезпечення позову, яка вмотивована тим, що ОСОБА_2 має у власності 1/3 та 1/6 квартири АДРЕСА_2 , а оскільки сума заборгованості ОСОБА_2 є суттєвою і може бути відшкодована за рахунок цього майна, то заборона на відчуження цього майна може забезпечить виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково та накладено заборону на відчуження 1/2 частини квартири належної ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що такий вид забезпечення не вирішує питання по суті позову, не обмежує прав на володіння та користування житлом титульного власника, відчуження 1/2 частини квартири або її цілком до набрання остаточного рішення по справі може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення суми в 14960 доларів США, що співмірно з половиною вартості 3-х кімнатної квартири в м. Суми.

Вказану ухвалу суду представник ОСОБА_2 - адвокат Жмакіна Н.В. оскаржила у апеляційному порядку.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову.

Свої апеляційні вимоги адвокат Жмакіна Н.В. обґрунтовує тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтовані, оскільки ОСОБА_2 у нього коштів не позичав і розписки не підписував, а тому відсутні підстави для забезпечення позову.

Звертає увагу представник на те, що ринкова вартість квартири значно перевищує суму позовних вимог, а тому накладення арешту на 1/2 частину квартири з метою забезпечення позову, порушує принцип співмірності.

Зазначає й про те, що обтяження на вказану квартиру уже накладено ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2018 року у справі №591/3875/18, при цьому заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована, а самого посилання на потенційну можливість вчинити певні дії не достатньо для задоволення такої заяви.

Вказує представник й на порушення прав іншого співвласника квартири - ОСОБА_5 , яка є неповнолітньою і якої порушуються права.

На думку представника, заява про забезпечення позову подана з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України, а тому суд мав її повернути.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки явка сторін до апеляційного суду не є обов`язковою, а його позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Жмакіної Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд встановив, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існує спір щодо повернення грошових коштів в розмірі 418984 грн. На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надав розписку. Добровільно борг відповідач ОСОБА_2 не повертає. ОСОБА_2 має у власності 1/3 та 1/6 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Врахувавши встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для накладення заборони на відчуження 1/2 частини квартири, належної ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком в повному обсязі з урахуванням наступного.

Відповідно до преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для забезпечення позову, проте, визнаючи розмір частини квартири, на яку необхідно накласти заборону, суд не врахував ринкову вартість квартири, яка згідно доводів апелянта складає більше 60 000 доларів США. На підтвердження даних обставин апелянт надає роздруківку оголошень з сайту ОLX про продаж квартир аналогічною площею у м. Суми. Дані обставини позивачем не спростовані.

Колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тому достатнім для забезпечення позову на думку колегії суддів буде заборона на відчуження 1/3 частини належної ОСОБА_2 квартири.

Посилання апелянта на порушення прав іншого співвласника квартири внаслідок забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки дане забезпечення позову не поширюється на належну іншому співвласнику частину квартири.

Тому відповідно до ст. 376 ЦПК України ухвала місцевого суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367- 369, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жмакіної Надії Вікторівни - задовольнити частково.

УхвалуКовпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2021 року змінити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири належної ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2021 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук