Справа № 242/1306/21
Провадження № 2/242/671/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
14 травня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді: Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове в порядку заочного спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначено, що 23 січня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2021 року у розмірі 32 438 грн. 34 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9999 грн. 20 коп., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20 977 грн. 60 коп., нарахована пеня у розмірі 1461 грн. 54 коп. Однак, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 357 грн. 56 коп., а також 2270 грн. 00 коп. судових витрат по оплаті судового збору.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позов та просить суд слухати справу за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до анкети-заяви про відкриття рахунку і надання банківських послуг у «Приватбанку» 23.01.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. В заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення, примірник договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 оформленої на ОСОБА_1 12.09.2013 р. встановлений кредитний ліміт 5 900 грн.; 19.09.2013 року збільшений кредитний ліміт у розмірі 6 900 грн.; 23.09.2013 року збільшений кредитний ліміт у розмірі 7 900 грн.; 23.12.2013 р. збільшений кредитний ліміт у розмірі 9 400 грн. 00 коп.; 10.01.2020 р. зменшений кредитний ліміт у розмірі 0 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як вбачається із частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умови договору від 23.01.2012 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, тому суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9999 грн. 20 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами за період з 23.10.2013 року по 31.01.2021 року.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 січня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.
Разом з тим, наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить чотири види карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD», за якими визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування.
Кожен вид кредитної картки передбачає різні пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.
Надана позивачем до матеріалів справи анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від імені ОСОБА_1 від 23 січня 2012 року не містить будь-яких даних про суму, як бажаного, так і отриманого кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, даних про ознайомлення та отримання нею Пам`ятки клієнта, яка містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування.
В анкета-заяві від 23.01.2012 року процентна ставка не зазначена.
Позивач не надав до матеріалів справи будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують узгодження між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами.
Під час розгляду справи позивачем не доведено надання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою на залишок заборгованості 2,3% щомісячно (27,6 % на рік), а за витратами здійсненими з 01 вересня 2014 року 2,7% (32,4% на рік), 3,5% (42% на рік) за витратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року і 3,4% (40,8% на рік) за витратами, здійсненими з 01 серпня 2020 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить різні види карт та різні умови кредитування, а також в них зазначені різні правові наслідки за порушення у разі порушення зобов`язання.
Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту, узгодженої процентної ставки за користування кредитом, тому, з врахуванням наведеного вище, встановити саме на яких умовах кредитування був укладений між сторонами кредитний договір, та відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу за процентами не є можливим.
Такої ж позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18.
Суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості по процентам за користування кредитом з 23 жовтня 2013 року по 31 січня 2021 року, який визначений позивачем в сумі 20 977 грн. 60 коп., не підтверджено належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 380 грн. 76 коп., суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.
На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження м. Селидове (Селидівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.
Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.
За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).
Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Селидове Донецької області.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта відповідача, тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 31 січня 2021 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу та пені у відповідному розмірі.
При цьому, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 380 грн. 76 коп., суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, пеня нарахована у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання, передбачених кредитним договором від 23 січня 2012 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 9999 грн. 20 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 723 грн. 90 коп. (31,89 %).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Владимирська