Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізова А. Р.,

за участі:

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилась спадщина, яку у встановлений законом шестимісячний строк, прийняли ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_4 . Однак, на початку червня 2017 року, позивачці стало відомо, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склала заповіт на користь матері позивачки - ОСОБА_3 , яким заповіла останній все належне їй майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , надана для будівництва та обслуговування цього будинку земельна ділянка площею 0,2327 га з кадастровим номером :00:006:0075 та земельна ділянка площею 0,0639 га з кадастровим номером 322:0484902:00:006:0091 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за тією ж адресою. Позивачка звернулась до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав на виявлене майно, однак державний нотаріус усно відмовила їй в оформленні спадкових справ, оскільки ОСОБА_3 сама не вступила та не прийняла спадщину і не має на спадкове майно правовстановлюючих документів. Надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовилась. Позивачка вважає, що її мати прийняла спадщину, оскільки хоч і не була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_5 на день її смерті, однак фактично проживала з померлою в одному будинку, доглядала її та вела спільне господарство до дня смерті заповідача. Також зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, оскільки її брат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. А тому, просить суд визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на: житловий будинок під АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,2327 га з кадастровим номером :00:006:0075 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,0639 га з кадастровим номером :00:006:0091 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року витребувано у Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області, що знаходиться за адресою: вул. Павліченко, буд. 65а, м. Біла Церква, Київська обл., 09100, належним чином завірені копії спадкових справ на ім`я спадкодавців ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 11 березня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у процесуальних заявах.

Відповідач Піщанська сільська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання свого представника не направили, надали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Третя особа Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області в судове засідання свого представника не направили, надали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, при вирішенні справи покладались на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області 19 лютого 2013 року /а.с.11/.

Після смерті ОСОБА_5 , залишилось спадкове майно у вигляді: житлового будинку під АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,0639 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :00:006:0075; земельної ділянки площею 0,2327 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 220484902:00:006:0091.

Встановлено, що 27.05.1993 року, за життя ОСОБА_5 , склала заповіт, посвідчений секретарем Піщанської сільської Ради народних депутатів за №11 Синявською В.М., на користь матері позивачки по справі - ОСОБА_3 /а.с. 23/.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2016 року, актовий запис № 7 /а.с. 12/.

Родинні відносини спадкодавця ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , де її матір`ю зазначено ОСОБА_3 . При укладенні шлюбу позивач змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

З матеріалів спадкової справи № 388/2016 вбачається, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 прийняли її донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 , отримавши 20.09.2016 року свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно /а.с.110-170/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64430298 від 20.04.2021 року - спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не заводилась.

Встановлено, що Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Приймак А.П. відмовила ОСОБА_1 , в оформленні спадкових прав за законом на майно, у зв`язку з пропущенням ОСОБА_3 строку для прийняття спадщини, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . /а.с.20/.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2018 року визначено позивачці додатковий строк в три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка належала їй згідно заповіту ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як пояснила позивачка в судовому засіданні, оскільки доглядала за тяжко хворим братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , вона пропустила визначений судовим рішенням додатковий строк на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка належала їй згідно заповіту померлої ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивачки вказує, що державний нотаріус відмовляючи в оформленні спадкових прав на нововиявлене спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка належала їй згідно заповіту померлої ОСОБА_5 не врахувала той факт, що позивачка за поданою нею заявою від 23.06.2017 року вже заявила та оформила спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , тому нею не було пропущено визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка стверджує, що її мати ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак фактично проживала разом із спадкодавцем на день її смерті за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до довідки №02-14/318 від 18.09.2017 року, виданої виконкомом Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_4 проживала ОСОБА_5 , 1924 року народження, яку за життя доглядала ОСОБА_3 , якій допомагали ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . Поховала ОСОБА_5 - ОСОБА_3 /а.с. 19/.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Як свідчить ст.1223 ЦК України право на спадкування мають, особи , визначені в заповіті.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Місцем проживання фізичної особи згідно зі ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає, постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання зі спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз вищевикладених норм законодавства, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання і лише при відсутності в паспорті спадкоємця, який проживав зі спадкодавцем на час його смерті, відмітки про реєстрацію місця проживання дане може бути підставою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження.

Отже, за вищенаведеними нормами закону та роз`ясненнями, постійним місцем проживання особи є те житло, де особа проживає не менше шести місяців на рік.

Між тим, для задоволення позову і встановлення заявленого факту вимагається саме постійне проживання із спадкодавцем на день його смерті, а не тимчасове перебування в квартирі у спадкодавця.

Як вже зазначалось, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка стверджує, що її мати ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак фактично проживала разом із спадкодавцем на день її смерті за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Наявна в матеріалах справи довідка №02-14/318 від 18.09.2017 року, виданої виконкомом Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, надана в якості підтвердження проживання ОСОБА_3 з померлою ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, свідчить лише про те, що ОСОБА_3 доглядала померлу ОСОБА_5 , що в свою чергу не підтверджує факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а свідчить лише про здійснення вимушеного тимчасового догляду за нею.

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають в селі Піщана, пояснили, що дійсно ОСОБА_3 доглядала ОСОБА_5 , завжди допомагала їй по господарству, однак постійно проживала в будинку під АДРЕСА_5 , а померла ОСОБА_5 за життя поодиноко проживала у власному будинку АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене доводи позивача про прийняття її матір`ю ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 в судовому засіданні нічим не доведені та будь-якими належними доказами не підтверджені, при цьому позивачка не ставить питання про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 з померлою ОСОБА_5 наявними в матеріалах справи доказами також не підтверджений.

Крім того, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2018 року встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 за життя проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки мати позивачки ОСОБА_3 за життя спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 у вигляді житлового будинку під АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,0639 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :00:006:0075; земельної ділянки площею 0,2327 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 220484902:00:006:0091, не прийняла та в свою чергу, спадкових прав на таку не оформила, то і право власності на спірне майно ОСОБА_3 не набула.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, то не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього.

Згідно свідоцтва про смерть серії серії НОМЕР_1 від 18.03.2016 року мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкової справи № 388/2016 вбачається, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 прийняли її донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 , отримавши 20.09.2016 року свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно /а.с.110-170/.

Між тим, оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_3 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 у вигляді житлового будинку під АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,0639 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :00:006:0075; земельної ділянки площею 0,2327 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 220484902:00:006:0091 не набула, то відповідно таке право власності не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , враховуючи час її відкриття.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд залишає понесені судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 1264, 1216,1217,1258,1261,1268,1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 137, 158, 263-265, 273, 354 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 13.05.2021 року

СуддяБ. І. Кошель