Справа № 396/11/21
Провадження № 2/396/179/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіна Алла Анатоліївна,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в режимі відеоконференції цивільну справу №396/11/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02.11.2015 року. Від шлюбу сторонни мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не бачив дитину. Відповідач не піклується про дитину, про її стан здоров`я, навчання, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовки до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, не спілкується. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Вважає, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, не бажаючи з нею спілкуватися. Позивач звернулась до служби у справах дітей Новоукраїнської РДА про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради було розглянуто питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та надано висновок про доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 21.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засідання.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками надсилалася відповідачу судом за останнім зареєстрованим місцем його проживання, які відповідач не отримав та повідомленийв порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.44).

Ухвалою суду від 17.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщенням оголошення на веб-сайті «Судова влада» від 22.03.2021 року в судове засідання на 12.05.2021 року. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоукраїнської РДА в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника.

Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 доводиться батьком неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 02.11.2015 року (а.с.8).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 26.10.2020 року вих. №171, виданої головою правління ОСББ «Рідний дім 11/3», вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 входять: донька ОСОБА_3 , 2005р.н., батько ОСОБА_4 , 1952 р.н. та мати ОСОБА_5 , 1955 р.н. (а.с.18).

З позову вбачається, що відповідач самоусунувся від виховання дитини та несплачує аліменти, саме це і слугувало для позивача причиною позбавлення його батьківських прав.

Згідно довідки №253 від 21.10.2020 року виданої Комунальним закладом «Ліцей «Науковий» Міської ради м.Кропивницького», вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчалася в 10-А класі КЗ «Ліцей «Науковий» Міської ради м.Кропивницького», батько ОСОБА_3 з учителями не спілкується, жодного разу не був присутній на батьківських зборах (а.с.13).

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровоград від 29.01.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їх доньки ОСОБА_3 (а.с10-11), які відповідно до довідки про неотримання аліментів від 05.11.2020 року виданої Подільським відділом ДВС у м.Кропивницькому, аліменти не виплачуються позивачу (а.с.12) та відповідно до довідки від 13.01.2021 року за №51007964/11 Подільського відділу ДВС у м.Кропивницькому, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 84281,35 грн. (а.с.47-48).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 03.11.2020 року, вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає позивачка з донькою та своїми батьками, квартира з усіма зручностями, умови проживання задовільні, для дитини відведена окрема кімната, облаштоване місце для навчання та відпочинку, наявний одяг, взуття, стосунки в сім`ї доброзичливі (а.с.19).

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради №2648/02-24 від 24.12.2020 року, вважають доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , так як він самоусунувся від виховання та утримання дитини (а.с. 20).

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. в пункті 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Пленум Верховного суду України в п.п.15,16 Постанови №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Крім того, в зазначеній постанові ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про таке попередження відповідача.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини, а в матеріалах справи відсутні такі докази.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , він буде позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164-165 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 355 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити за необгрунтованістю.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про неприпустимість в подальшому порушення ним батьківських обов`язків, щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про можливі наслідки у разі їх неналежного виконання, у вигляді позбавлення батьківських прав.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.05.2021 року.

Головуючий: А. А. Русіна